ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8595/25 Справа № 201/3740/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       25 листопада 2025 року                                                        м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.
за участю секретаря Гречишникової О.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
- за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», 
на заочне рішення Соборного районного суду міста Дніпра від 12 червня 2025 року,-
В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ
28 березня 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості.
Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 127 362,97 грн., а також судові витрати у розмірі 2 422,40 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ 
Заочним рішенням Соборного районного суду міста Дніпра від 12 червня 2025 року позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 18 червня 2013 року, яка станом на 18 лютого 2025 року становить 111 897,37 грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 128,25 грн.
У задоволенні решти вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
14.07.2025 року надійшла апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк», в якій ставиться вимога про скасування заочного рішення Соборного районного суду міста Дніпра від 12 червня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.
В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не врахував, що до суду банком надано Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 27.11.2020 року. Відповідно до якої, сторони погодили сплату відсотків за користування кредитним коштами. Власноручний підпис на заяві свідчить про це.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

СУДОВІ ВИКЛИКИ
Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.156-157).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

18 червня 2013 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір.
Згідно умов якого відповідач отримав кредит який було збільшено до 105 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що  підписана заява-анкета разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
У зв`язку з недотриманням позичальником взятих на себе зобов`язань, станом на 18 лютого 2025 року утворилась заборгованість, яка становить 127 362,97 грн., з яких: 111 897,37 грн. – заборгованість за тілом кредита; 15 465,60 грн. – заборгованість за простроченими відсотками. Зазначену суму заборгованості позивач просив суд стягнути з відповідача, а також понесені ним судові витрати у розмірі 2 422,40 грн.
З матеріалів справи вбачається, що в анкеті-заяві від 18 червня 2013 року відсутні будь які умови щодо отримання кредитної картки, її виду, кредитного ліміту, процентів, відповідальності у вигляді пені за порушення зобов`язання.
Доводи позивача про те, що у паспорті споживчого кредиту погоджено істотні умови договору не заслуговують на увагу суду, оскільки анкета-заява, підписана відповідачем, не містить умов про те, що складовою невід`ємною частиною кредитного договору є паспорт споживчого кредиту, а у вказаному паспорті споживчого кредиту не міститься посилань на те, що він є складовою частиною договору № б/н від 18 червня 2013 року.
За таких обставин, правові підстави для стягнення з відповідача відсотків відсутні.
Разом із цим, оскільки судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку не повернув фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти, що свідчить про порушення прав позивача, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми фактично отриманих грошових коштів (тіло кредиту), у розмірі 111 897,37 грн.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши всі докази в сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду, оскільки ці висновки ґрунтуються на ретельному аналізу доказів, що є у матеріалах цивільної справи.

Апеляційний суд не може взяти до уваги Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с.67-69), в якій зазначені основні умови, в тому числі й розмір процентів, оскільки цю заяву відповідачем підписано 28.02.2024 року, в той час, як позивач звернувся з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 18.06.2013 року.

При таких обставинах висновки суду першої інстанції про відсутність доказів для задоволення позовних вимог в повному обсязі логічні та підтверджені матеріалами справи. 

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ
Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.
Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.
Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову у відповідності з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» залишити без задоволення.
Заочне рішення  Соборного районного суду міста Дніпра від 12 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.
Повне судове рішення виготовлено 25.11.2025 року.

Судді: