10.02.26
33/812/73/26
Провадження №33/812/73/26     Категорія: ч. 5 ст. 126 КУпАП
 
Головуючий у першій інстанції      Губницький Д. Г.
Доповідачка апеляційного суду      Ямкова О.О.

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року     м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд 
в складі: головуючої- судді Ямкової О. О.
за участю: секретаря Шурми Є. М. 
захисниці   Руснакової Т. А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисниці особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - адвокатки Руснакової Т. А. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Інгульського районного суду міста Миколаєва від 10 грудня 2025 року, стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
- якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 800 грн та позбавлення права керування транспортними засобами строком на п`ять років, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови судді, 17 вересня 2025 року о 23 годині у місті Миколаєві по вулиці Херсонське шосе 102д водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мерседес-Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому не маючи права керування транспортними засобами. Вказане правопорушення вчинено повторно протягом року. 
ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП.
Не погодившись із зазначеною постановою, 22 січня 2026 року захисниця ОСОБА_1 – адвокатка Руснакова Т. А. через систему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу, яка зареєстрована у суді 23 січня 2026 року, де просила постанову судді від 10 грудня 2025 року скасувати.
Разом з тим клопотала про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що адвокат Ліпатов С. В., який представляв у суді першої інстанції інтереси ОСОБА_1 не інформував його про дати слухання справи, а в день ухвалення судом постанови ОСОБА_1 виїжджав за межі країни і не був обізнаний про постановлене судове рішення та дізнався про його існування лише коли захисниця отримала в суді 22 січня 2026 року повний текст постанови, а отже був позбавлений можливості своєчасно подати апеляційну скаргу. За таких обставин, вважали, що пропустили строк з поважних причин.
Слухання справи у суді апеляційної інстанції відбулося за відсутності ОСОБА_1 , повідомленого належним чином про дату та час слухання справи, у присутності його захисниці відповідно до вимог, передбачених статтею 294 КУпАП.
Перевіривши доводи, викладені в клопотанні, заслухавши захисницю – адвокатку Руснакову Т. А. на підтримку клопотання про поновлення строку, вивчивши матеріали справи приходжу до висновку, що строк на подачу апеляційної скарги не підлягає поновленню з наступних підстав.
Згідно до положень частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначають порядок реалізації цього права, його законну мету. 
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.
Так, ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.
Також у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).
Тому, в розумінні положень статті 294 КУпАП, строк передбачений на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства з розгляду справ про адміністративні правопорушення та своєчасного виконання ними передбачених КУпАП певних процесуальних дій, які зокрема обмежують час протягом якого учасник справи може оскаржити рішення про накладення на нього адміністративного стягнення. Тому недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки і за практикою ЄСПЛ тягне за собою застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду, які не є порушенням права на доступ до суду.
Сам строк звернення до апеляційного суду - це проміжок часу з дня винесення суддею суду першої інстанції постанови у справі про адміністративні правопорушення, протягом якого особа має право звернутися до суду з апеляційною скаргою. Початок перебігу строку звернення до суду починається з дня винесення судом першої інстанції відповідної постанови.
За таких обставин поважними причинами пропуску цього строку можуть бути визнаними лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з апеляційною скаргою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами, оскільки покладають на особу обов`язок знати про стан своїх справ.
Незнання про порушення через неналежну реалізацію своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, так як правопорушник чи його захисник повинні вживати певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості.
Тому саме незнання про порушення своїх прав через пасивну поведінку скаржника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі також у цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Згідно матеріалів провадження судове рішення про притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності постановлено суддею місцевого суду 10 грудня 2025 року та оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 17 грудня 2025 року. 
Копія постанови судді направлена захиснику ОСОБА_1 - адвокату Ліпатову С. В. через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» 16 грудня 2025 року та отримана ним в той же день о 23год 34 хв, а також за місцем проживання ОСОБА_1 листом від 17 грудня 2025 року, який він не отримав з не залежних від суду причин (а.с.35-36). 
Апеляційна скарга через електронний кабінет системи «Електронний суд» подана іншою захисницею ОСОБА_1 – адвокаткою Руснаковою Т. А. за спливом тривалого строку, лише 22 січня 2026 року. Тобто, поза межами строку встановленого статтею 294 КУпАП.
За такого, оцінюючи обставини звернення адвокатки Руснакової Т. А. в інтересах ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 10 грудня 2025 року з урахуванням наведених вище висновків ЄСПЛ та положень статті 294 КУпАП, апеляційний суд ці дії заявників оцінює, з огляду на їх відповідність добросовісності та розсудливості, а також легітимності мети якнайскорішого перегляду судового рішення у справах про адміністративні правопорушення. 
З матеріалів адміністративної справи та постанови судді вбачається, що особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник Ліпатов С. В. в судовому засіданні, у якому суддею ухвалена постанова присутніми не були, але про дату та час судового слухання належним чином та завчасно повідомлені. Захисником подано клопотання про закриття провадження у справі. ОСОБА_1 заяв та клопотань суду не надсилалося (а.с.10-33). 
За наведених обставин посилання нової захисниці Руснакової Т. А. на неможливість своєчасно подати апеляційну скаргу, у зв`язку з не отриманням копії постанови судді, виглядає досить сумнівним. Навіть, не зважаючи на виїзд ОСОБА_1 на три дні за межі країни, останніми не наведено причини пасивної поведінки щодо не реалізації свого права на оскарження, після повернення особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, до країни у період з 12 грудня 2025 року і до 22 січня 2026 року.
Тому, враховуючи обізнаність ОСОБА_1 та його захисника у суді першої інстанції – адвоката Ліпатова С. В. про дати судових засідань та рух справи, отримання її копії захисником та перебування постанови судді від 10 грудня 2025 року в Єдиному реєстрі судових рішень з 18 грудня 2025 року з достеменним знанням номеру справи, у якій винесена ця постанова, наведена іншою захисницею Руснаковою Т. А. обставина про дату обізнаності особи щодо ухваленого відносно неї судового рішення, якою на її думку є дата отримання нею копії, не може бути розцінена судом як причина, яка унеможливила або ускладнила можливість вчинення процесуальної дії на своєчасну подачу апеляційної скарги.
В той же час апеляційна скарга подана захисницею Руснаковою Т. А. в інтересах ОСОБА_1 лише 22 січня 2026 року, а її доводи про дату отримання копії постанови у цей же день, як початок відліку строку на апеляційне оскарження, є такими, що суперечать положенням статті 294 КУпАП, оскільки датою початку такого строку – є дата винесення постанови суддею.
Таким чином, будучи обізнаними про розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності, та датою і змістом постановленого суддею рішення у справі, особа, відносно якої складено протокол, та її захисники зволікали зі своєчасною подачею апеляційної скарги, не направили вчасно апеляційну скаргу без об`єктивних на то причин. 
Отже, апелянтом пропущений десятиденний строк, передбачений на оскарження постанови в справах про адміністративні правопорушення, а наведені причини, які перешкодили йому в передбачений законом строк подати апеляційну скаргу не є поважними. 
За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду апелянтом був пропущений без поважних причин, а тому поновленню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В :
Відмовити захисниці ОСОБА_1 – адвокатці Руснаковій Т. А. в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Інгульського районного суду міста Миколаєва від 10 грудня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП.
Апеляційну скаргу з додатками невідкладно повернути - ОСОБА_2 .
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова