Номер провадження: 22-ц/813/4460/25 
Справа № 518/1447/24
Головуючий у першій інстанції Алексєєва О. В.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Лозко Ю.П.
суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,
за участю секретаря судового засідання – Пересипка Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 26 листопада 2024 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:
24 липня 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним вище позовом, який згодом уточнила та просила визначити їй додатковий строк тривалістю 6 місяців з дня набрання рішення законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку та земельної ділянки.
За життя ОСОБА_3 не склав заповіт, тому позивачка є спадкоємицею за законом першої черги. На час смерті ОСОБА_3 з ним ніхто не проживав.
Як на поважну причину пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, позивачка посилалася на те, що її батьки розлучилися, коли вона була маленькою, батько залишив їх з матір`ю та поїхав проживати у смт. Ширяєве, а вони лишися проживати у с. Гвоздавка Перша, у зв`язку з чим вона майже не спілкувалася з батьком, останній їй матеріально не допомагав, аліменти не платив. 
Про смерть батька позивачці стало відомо з листа приватного нотаріуса Березівського районного нотаріального округу Одеської області Петрова Ю.М. за №70/02-14 від 17 квітня 2024 року, який вона фактично отримала лише 02 липня 2024 року. Після отримання цього листа вона одразу звернулася до нотаріуса, однак як виявилося пізніше, закінчився шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, при цьому нотаріус роз`яснив їй можливість звернення до суду з позовом для визначення додаткового строку прийняття спадщини.
Відтак, причинами, з якими позивачка пов`язувала поважність пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини, є необізнаність про смерть спадкодавця, а також не отримання листа від нотаріуса, який не було вручено з підстав надіслання поштової кореспонденції за неправильною адресою.
При цьому позивачка зазначила, що шестимісячний строк, визначений для прийняття спадщини закінчився 03 червня 2024 року, 02 липня 2024 року вона отримала повідомлення нотаріуса, 08 липня 2024 року звернулася до нотаріуса, а 16 липня 2024 нею було подано позов до суду, тобто пропущений строк є незначним, що вважає є підставою для задоволення позову.
Рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 26 листопада 2024 року позов задоволено частково. Визначено ОСОБА_2 додатковий строк три місяці з дня набрання законної сили судовим рішенням для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Ширяєве, Березівського району, Одеської області.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Проніна О.О., просить скасувати рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 26 листопада 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
За доводами апеляційної скарги суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, наявність неприязних стосунків тощо. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Суд не надав належної правової оцінки тому, що позивачка була обізнана про час смерті батька та до позовної заяви надала копії свідоцтва про смерть на ім`я ОСОБА_3 та правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку, що становлять спадкову масу.
Довідки Ширяївської селищної ради Березівського району Одеської області № 585, 586 видані 17 квітня 2024 рокуспростовують необізнаність позивачки про дату смерті спадкодавця, у той час як із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачка звернулася лише 16 липня 2024 року.
Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (п.п.3 ч.6 ст. 272 ЦПК України). 
Позивачка ОСОБА_2 отримала копію ухвали Одеського апеляційного суду від 19 березня 2025 року про відкриття апеляційного провадження, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу позивачка не скористалася. 
Днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи (п.п. 1,2 ч.8 ст. 128 ЦПК України). 
Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі (ч.5 ст. 130 ЦПК України).
Про дату, час і місце розгляду справи позивачка ОСОБА_2 була повідомлена, шляхом вручення повістки, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Представниця скаржниці, адвокат Проніна О.О. отримала повістку в її електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.
Учасники справи будучи належним чином повідомленим чином про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає, виходячи з такого.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 06 грудня 2023 року, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 03 липня 1986 року (а.с. 8-9).
ОСОБА_3 на праві власності згідно договору купівлі-продажу серії АЕЕ № 216778 від 29 жовтня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Ширяївського районного нотаріального округу Одеської області Черевко Н.М., зареєстрований у реєстрі за № 2250 належав житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3165837 від 24 березня 2004 року (а.с. 10-11).
Крім цього, ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 082479, виданого Ширяївською районною державною адміністрацією Одеської області 22 квітня 2004 року на підставі розпорядження Ширяївської районної державної адміністрації Одеської області № 352 від 28 липня 2003 року, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 150, належала земельна ділянка розміром 3,68 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5125455100:01:005:0112, яка знаходиться на території Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області (нині – Ширяївська селищна рада Березівського району Одеської області) (а.с. 12).
Згідно довідок Ширяївської селищної ради Березівського району Одеської області № 585, 586 від 17 квітня 2024 року – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 був зареєстрований з 26 березня 2004 року за адресою: АДРЕСА_1 , до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інших зареєстрованих осіб не було. (а.с. 15-16).
Приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області Петровим Ю.М. після смерті ОСОБА_3 за заявою відповідачки від 17 квітня 2024 року заведено спадкову справу № 38/2024 року (а.с. 29-51). 
Про відкриття спадщини нотаріус повідомляв позивачку за відомою йому адресою, шляхом надіслання листа рекомендованим поштовим відправлення.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що пропущений позивачкою строку є незначним, оскільки позов до суду пред`явлено 24 липня 2024 року, а шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті батька позивачки сплив 03 червня 2024 року. Врахувавши правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визначення позивачці додаткового строку три місяці з дня набрання законної сили судовим рішенням для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті її батька.
З такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується, з огляду на таке.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Отже, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд оцінює поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо.
Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Такий висновок висловив Верховний Суд України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі N 6-1215цс16, Верховний Суд у постановах від 18 січня 2018 року у справі N 198/476/16-ц, від 12 лютого 2018 року у справі N 712/656/15-ц, від 06 червня 2018 року у справі N 592/9058/17-ц, від 11 липня 2018 року у справі N 381/4482/16-ц.
У постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі N 750/262/20 суд дійшов висновку, що неспілкування позивача зі спадкодавцем внаслідок неприязних відносин між ними, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.
Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.
Таким чином, необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Подібний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 04 листопада 2015 року у справі N 6-1486цс15 та, а також у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі N 487/2375/18, від 27 травня 2020 року у справі N 336/1127/17, від 30 червня 2020 року у справі N 431/5782/17, від 20 вересня 2023 року у справі N 638/16540/20, від 30 вересня 2020 року у справі N 635/4551/18, від 03 березня 2021 року у справі N 145/148/20, від 21 квітня 2022 року у справі N 296/12109/18, від 07 грудня 2022 року у справі N 399/570/21, від 13 квітня 2023 року у справі N 522/17537/18.
Правозастосовча практика Верховного Суду в подібних правовідносинах є незмінною та усталеною, що підтверджується також постановами Верховного Суду від 14 лютого 2024 року в справі N 357/8183/22 (провадження N 61-11556св23) та від 08 квітня 2024 року в справі N 334/2358/23 (провадження N 61-434св24), від 26 квітня 2024 року у справі N 161/17389/23 (провадження N 61-3763св24).
Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду (постанови Верховного Суду від 11 липня 2022 року у справі N 650/48/20, від 27 квітня 2023 року у справі N 750/13008/21, від 14 лютого 2024 року у справі N 754/3327/22).
Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_2 просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , посилаючись на його пропуск із поважних причин. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, зазначила, що їй не було відомо про смерть батька, оскільки вона не спілкувалася зі спадкодавцем, зважаючи на те, що її батьки розлучилися та вона лишилася проживати з матір`ю с. Гвоздавка Перша, а батько переїхав до смт. Ширяєве. Про смерть батька вона дізналася лише 02 липня 2024 року, отримавши лист нотаріуса, датований 17 квітня 2024 року.
Апеляційний суд вважає, що обставини, якими позивачка обґрунтовує підстави позову, не є поважними причинами пропуску нею строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки сам по собі характер її взаємовідносин із батьком не має правового значення для правильного вирішення спору, з огляду на те, що не спілкування спадкоємця зі спадкодавцем через неприязні відносини між ними, а також відсутність у позивачки інформації щодо смерті спадкодавця не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.
Як убачається з матеріалів справи, після заведення спадкової справи за заявою відповідачки ОСОБА_1 , приватний нотаріус Березівського районного нотаріального округу Одеської області Петров Ю.М. листом від 17 квітня 2024 року №70/02-14 повідомив позивачку ОСОБА_2 про відкриття спадщини, надіславши поштову кореспонденцію за відомою йому адресою (а.с. 37).
Позивачка не навела та не обґрунтувала поважних причин пропуску нею строку для прийняття спадщини, які були б пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дій.
Обставини якими обґрунтовується позов, не можуть бути підставою для визнання поважними причини пропуску такого строку, оскільки поважність причин підлягає доведенню на підставі сукупності доказів, які в достатній мірі підтверджують наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги.
З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та визначення ОСОБА_2 додаткового строку для прийняття спадщини, після померлого ОСОБА_4 , оскільки обставини, якими обґрунтовується позов, не свідчать про неможливість вчинення позивачкою дій з дня відкриття спадщини щодо прийняття спадщини, і не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.
При ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції врахував висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі 681/203/17.
У відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Подібність правовідносин означає, зокрема тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.
Під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема такі, в яких аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.
Так, у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №681/203/17, яка врахована судом першої інстанції, судами встановлено, що 27 листопада 2014 року ОСОБА_6 склала заповіт, відповідно до якого заповіла все своє майно в рівних частках своїм синам: ОСОБА_6 ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ОСОБА_5. При цьому, Верховний Суд зазначив, що суди попередніх інстанцій не дослідили чи вчиняв нотаріус дії для повідомлення позивачів про відкриття спадщини, чи здійснював їх виклик як спадкоємців за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.
Натомість у цій справі суттєво відрізняються фактичні обставини від тих обставин, що встановлені судом у справі №681/203/17, оскільки спадкодавцем у цій справі не складався заповіт на користь позивачки, а нотаріусом вживалися заходи щодо її повідомлення про відкриття спадщини за адресою, яка була йому відомою. 
Наведеного вище суд першої інстанції належним чином не урахував, та дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_2 .
Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За положеннями ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду потрібно скасувати, та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 26 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня 

Головуючий                                                                Ю.П. Лозко

Судді:                                                                        О.Ю. Карташов

       В.В. Кострицький