ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/12309/21 Суддя (судді) першої інстанції: Колеснікова І.С.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ганечко О.М.,
суддів Кузьменка В.В.,
Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилась у ненарахуванні та невиплаті йому грошових доходів у зв`язку у з несвоєчасним виконанням рішення суду; зобов`язати відповідача виплатити компенсацію втрати доходів у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду у справі №320/3965/19 у розмірі 30425,70 грн за період з 01.01.2018 по 11.06.2021.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має право на компенсацію втрати частини грошових доходів (пенсії), у зв`язку з порушенням строків їх виплати за рішеннями Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/3965/19 за період з 01.01.2018 по 11.06.2021, проте відповідач безпідставно обмежив її в реалізації вказаного права.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, яка виявилась у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошових доходів, у зв`язку у з несвоєчасним виконанням рішення суду.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати доходів, у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду у справі № 320/3965/19 у розмірі 30425,70 грн за період з 01.01.2018 по 11.06.2021.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження на 28.01.2026.
Розгляд апеляційної скарги 28.01.2026 не здійснювався, у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 у справі № 320/3965/19 адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо зменшення відсоткового значення розміру грошового забезпечення при перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018, згідно постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та довідки про розмір грошового забезпечення, виданої ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Київській області від 19.03.2018 року № 1003009135, з 79% до 70%, протиправними.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області з 01.01.2018 року провести перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 , згідно постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та довідки про розмір грошового забезпечення, виданої ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Київській області від 19.03.2018 № 1003009135, із урахуванням 79% розміру грошового забезпечення, а також із урахуванням виплачених сум.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо непереведення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на пенсію по інвалідності згідно з поданою заявою від 23 квітня 2019 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області перевести ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на пенсію по інвалідності з 23 квітня 2019 року.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 у справі № 320/3965/19 набрало законної сили 20.01.2020.
11.06.2021 відповідачем виконано рішення суду від 29.10.2019 у справі № 320/3965/19, шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позивача.
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії/несвоєчасним виконанням рішення суду протиправно, позивач звернувся за захистом свого права до суду .
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що оскільки пенсія позивачу виплачена несвоєчасно, пенсійний орган повинен був при її виплаті нарахувати компенсацію втрати частини доходів за відповідний період, проте таких дій відповідач не вчинив і після зазначеної виплати, чим допустив протиправну бездіяльність по відношенню до позивача.
Натомість, відповідач вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк судом першої інстанції не було враховано того, що компенсація нараховується на вже платежі, які не мають разового зарактеру.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 46 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ), підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Тобто, право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.
Відповідно ч. 1 ст. 2 Закону № 2050-ІІІ, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі за текстом компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Згідно з статтею 3 Закону, визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Відповідно до норм ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Тож, з наведеного слідує, що право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати не ставлять у залежність від порядку виплати доходу - у добровільному чи судовому порядку, така проводиться тоді, коли грошовий дохід (пенсія) особи з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат.
При цьому, пунктом 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 (далі - Порядок № 159) визначено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, як, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Отже, основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Відтак, Закон №2050-ІІІ пов`язує виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу.
Тобто, пункти 1, 2 Порядку №159 відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
Колегія суддів звертає увагу на те, що умовою для виплати громадянину компенсації, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 у справі № 320/3965/19, відповідачем здійснений перерахунок пенсії позивача, а остаточний розрахунок в з позивачем пенсійний орган здійснив лише 11.06.2021, що підтверджується матеріалами справи. У той же час, несвоєчасне нарахування сум відбулось з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.
Щодо доводів апелянта про те, що компенсація нараховується на вже нараховані платежі, які не мають разового зарактеру, колегія суддів зауважує, що, у даному випадку, нарахування та виплата позивачу пенсії відбулась на підставі відповідного розрахунку на виконання судового рішення, а отже, виплата пов`язана з пенсією позивача, яка не має разового характеру, право на яку було відновлено судом. 
Отже, несвоєчасне нарахування суми відбулось з вини органу, що призначає і виплачує пенсію. Підстав для невиплати вказаної суми вчасно та у строки, відповідачем не доведено, з огляду на що, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про протиправну бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів.
Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції. 
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. 
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко 
Судді В.В. Кузьменко
Я.М. Василенко