ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року	Львів	Справа № 607/14876/25 пров. № А/857/35907/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В., 
суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 серпня 2025 року про повернення його позовної заяви до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

суддя(і) у І інстанції Дзюбановський Ю.І., 
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Тернопіль, 
дата складення повного тексту рішення 07 серпня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі про адміністративне правопорушення від 26 червня 2025 року №5/339.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 липня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху з підстав пропуску строку оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення від 26 червня 2025 року №5/339 та надано строк для подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду.
Ухвалою цього ж судді від 07 серпня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 було повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку із тим, що наведені позивачем підстави для поновлення пропущеного строку є неповажними і такими, які викликані діями самого позивача щодо пропуску строку на звернення до суду.
У апеляційній скарзі позивач просив ухвалу судді від 07 серпня 2025 року про повернення позовної заяви скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення норм процесуального права та невідповідність висновків судді фактичним обставинам справи.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення суддею першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.
Відповідно пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Частиною 2 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Як слідує з матеріалів справи, ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 липня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху для усунення вказаних в ухвалі недоліків. 
На виконання вказаної ухвали позивачем подано заяву щодо обґрунтування поважності причин пропуску строків звернення до суду, у якій скаржником зазначено, що копію оскаржуваної постанови ним було отримано лише 11 липня 2025 року у відповідь на запит. При цьому позивач не був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Додатково зазначає, що позивачем 26 червня 2025 року відповідачу було надіслано засобами поштового зв`язку клопотання про закриття справи та додано підтверджуючі документи. Проте, відповідач після розгляду справи копію прийнятої постанови позивачу не надіслав, що спричинило пропуск строку на оскарження такої постанови в судовому порядку.
Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 було повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку із тим, що наведенні підстави поновлення пропущеного строку судом визнано неповажними. 
Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з таким висновком судді першої інстанції з огляду на таке.
Як слідує з оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення від 26 червня 2025 року №5/339, у такій відсутні підписи позивача у графах про роз`яснення йому прав, про відмітку отримання вказаної постанови. Разом із тим відмітки, що позивач відмовився від підпису постанова не містить, а отже очевидно, що така виносилась без участі позивача. Доказів зворотнього матеріали справи не містять.
Позивач стверджує, що постанову у справі про адміністративне правопорушення від 26 червня 2025 року отримав лише 11 липня 2025 року на свій запит. Тому твердження суду першої інстанції про значний термін пропуску строку від дати винесення оскаржуваної постанови є явно перебільшеним, оскільки такий становить лише 15 днів.
Таким чином, враховуючи те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача виносилась без його участі, копії йому надіслано не було і така отримана 11 липня 2025 року на запит позивача, а до суду із позовом ОСОБА_1 звернувся 18 липня 2025 року, то вказане свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до суду із заявленими вимогами.
Отже, з огляду на встановлені обставини та наведені правові норми, на переконання апеляційного суду, викладений в ухвалі від 07 серпня 2025 року висновок судді про наявність підстав для повернення позовної заяви є помилковим.
Відповідно до приписів частини 1 статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає, що при поверненні позовної заяви ОСОБА_1 суддя першої інстанції допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи, а тому оскаржувану ухвалу від 07 серпня 2025 року слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 312, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 серпня 2025 року у справі № 607/14876/25 та направити справу для продовження розгляду до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар