Справа № 303/9173/25
Провадження № 3/303/3284/25

П О С Т А Н О В А 
Іменем України 
20 січня 2026 року        м.Мукачево
Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Маргитич О.І., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,
- за частиною 3 статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
В С Т А Н О В И В :
30 грудня 2025 року до суду надійшли матеріали стосовно  ОСОБА_1  щодо вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 19 листопада 2025 року о 15 годині 00 хвилин в місті Мукачево на подвір`ї прибудинкової території будинку АДРЕСА_2 ,  ОСОБА_1 , залишив без нагляду собаку поза місцем його постійного утримання, без намордника, внаслідок чого собака накинувся на громадянина ОСОБА_2 та вкусив його за ліву ногу, прокусивши джинси.
Дії ОСОБА_1  кваліфіковані як адміністративне правопорушення передбачене частиною 3 статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Особа, стосовно якого складено протокол про адміністративне правопорушення у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала. Ствердив, що цей дворовий собака проживає на території промислового двору по АДРЕСА_2 . За цією адресою він орендує гаражне приміщення, інколи підгодовує безпорадного собаку. На території даного промислового комплексу орендують приміщення й інші підприємці, і, як згодом йому стало відомо, цей собака вкусив за ногу відвідувача одного з приватних цехів.
Таким чином, ОСОБА_1 заперечив свою причетність до вчинення даного правопорушення.
Вивчивши надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення слід зазначити наступне.
Відповідальність за адміністративне правопорушення передбачене частиною 3 статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнаються, дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну, а саме: утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях).
У зазначеній вище редакції дана стаття діє з 08 листопада 2021 року. Разом з тим, Законом України № 1684-ІХ від 15 липня 2021 року не внесені зміни до компетенції яких органів, уповноважено розглядати справи про адміністративні правопорушення за частиною 3 статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто розгляд справ цієї категорії не визначений.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення. 
Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (стаття 124 Конституції України)
Розгляд справ про адміністративні правопорушення, які є більш суспільно-небезпечними за своїми наслідками, а також за наявності кваліфікуючих ознак та вищого рівня відповідальності, відноситься до компетенції суддів районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.
Відповідно до статті 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Слід зазначити, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» домашні тварини це собаки, коти та інші тварини, що протягом тривалого історичного періоду традиційно утримуються і розводяться людиною, а також тварини видів чи порід, штучно виведених людиною для задоволення естетичних потреб і потреб у спілкуванні, що, як правило, не мають життєздатних диких популяцій, які складаються з особин з аналогічними морфологічними ознаками, та існують тривалий час у їх природному ареалі. Термін «утримання в домашніх умовах» у цьому Законі вживається у значенні обмеження природної волі домашніх тварин, що виключає їх вільне переміщення за межами квартири, подвір`я окремого будинку.
Статтею 9 Закону особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана, зокрема: забезпечити домашній тварині необхідні умови, що відповідають її біологічним, видовим та індивідуальним особливостям, відповідно до вимог цього Закону. Дозволяється утримувати домашніх тварин - у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив`язі або без неї. Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.
Як встановлено під час розгляду матеріалів справи, особа стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення у своїх поясненнях зазначила, що тварина йому не належить, він інколи кормить собаку, який проживає на території промислового двору по АДРЕСА_2 . 
Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. 
Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що зазначена особа є власником собаки, здійснює постійне утримання тварини.
Виходячи з вимог статті 62 Конституції України, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише у разі доведення її вини в установленому законом порядку належними та допустимим доказами, що є складовою справедливого правосуддя у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.
Таким чином, враховуючи відсутність доказів, що безсумнівно б вказували на вину  ОСОБА_1 у зберіганні, утриманні та здійсненні обов`язків власника або утримувача собаки, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею слід прийти до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1  як події, так і складу даного правопорушення.
Відповідно до пункту "а" частини 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями статті 6 Конвенції (пункту 55 рішення у справі "Гурепко проти України"; пункту 21 рішення у справі "Надточій проти України").
Виходячи з вимог статті 62 Конституції України, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише у разі доведення її вини в установленому законом порядку належними та допустимим доказами, що є складовою справедливого правосуддя у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.
Згідно пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, провадження про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 154, 280, 282-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -
П О С Т А Н О В И Л А :
Закрити провадження у справі стосовно  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України) за частиною 3 статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Мукачівського 
міськрайонного суду Оксана МАРГИТИЧ