ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ

_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 "15" січня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/4559/25	
Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф.,
секретар судового засідання Борисова Н.В.,
за участю представників учасників справи:
від позивача: не з`явився,
від відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства "АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ" в особі відокремленого підрозділу - Одеської філії Державного підприємства "АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ" (адміністрація Одеського морського порту) до відповідача: Приватного підприємства "СОЛЕКС" про стягнення 12118,58 грн заборгованості,
зазначає наступне:
Державне підприємство "АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ" в особі відокремленого підрозділу - Одеської філії Державного підприємства "АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ" (адміністрація Одеського морського порту) (надалі - ДП "АМПУ", Позивач) використовуючи підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою про стягнення з Приватного підприємства "СОЛЕКС" (надалі - ПП "СОЛЕКС", Відповідач) 12118,58 грн заборгованість, з яких 9143,84 грн основного боргу (заборгованості за причальний збір), 2220,25 грн пені, 223,10 грн 3% річних та 531,39 грн інфляційних нарахувань. 
Фактичними підставами звернення із позовом до суду визначено порушення ПП "СОЛЕКС" взятих на себе за укладеним 12.06.2018 договором № 2310-П-ОДВ-18 зобов`язань в частині своєчасної та остаточної оплати наданих упродовж вересня 2023 року, березня-квітня 2025 року послуг. 
Окремо ДП "АМПУ" заявлено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Одеської області від 12.11.2025 позовній заяві ДП "АМПУ" присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 916/4559/25 та визначено суддю Гута С.Ф. для її подальшого розгляду.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.11.2025 прийнято позовну заяву ДП "АМПУ" до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/4559/25, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11 грудня 2025 року.
В автоматизованій системі діловодства Господарського суду Одеської області наявна інформація про зареєстрований як у ДП "АМПУ", так і у ПП "СОЛЕКС" електронний кабінет в підсистемі "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. 
Відповідно до сформованих автоматизованою системою діловодства господарського суду довідок 18.11.2025 до електронних кабінетів ДП "АМПУ" та ПП "СОЛЕКС" підсистемою "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в автоматичному режимі доставлено ухвалу про відкриття провадження у справі.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.12.2025 відкладено розгляд справи на 15 січня 2026 року.
Відповідно до сформованих автоматизованою системою діловодства господарського суду довідок 11.12.2025 до електронного кабінету ПП "СОЛЕКС" підсистемою "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в автоматичному режимі доставлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 15 січня 2026 року.
У призначене на 15.01.2026 судове засідання представники сторін не з`явились. Представник Позивача обізнаний під розписку про відкладення розгляду справи на 15 січня 2026 року, окрім того, перед засіданням надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника.
Частиною 6 статті 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Приписи частин 4 та 5 статті 6 ГПК України визначають, що Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Пунктом 42 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 із змінами, передбачено, що засобами ЄСІТС в автоматичному режимі здійснюється перевірка наявності в особи зареєстрованого Електронного кабінету. У разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі. В іншому випадку до автоматизованої системи діловодства надходить повідомлення про відсутність в особи зареєстрованого Електронного кабінету.
В свою чергу, пункт 37 Положення визначає, що підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.
У випадку, якщо особа (учасник справи) зареєструвала свій Електронний кабінет, електронна форма вручення їй судових рішень є обов`язковою та пріоритетною щодо письмової форми вручення, яка, на відміну від електронної форми, може бути реалізована судом у зазначеному випадку лише за окремою заявою учасника справи.
Саме така правова позиція суду касаційної інстанції викладена в ухвалах Верховного Суду від 06.03.2023 у справі № 916/3104/21 та від 17.05.2023 у справі № 910/15120/20.
Приписами частини 4 статті 120 ГПК України передбачено, що ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.
Враховуючи наявність сформованих автоматизованою системою діловодства Господарського суду Одеської області довідок про завчасну доставку до електронного кабінету ПП "СОЛЕКС" підсистемою "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в автоматичному режимі постановлених у справі ухвал, ПП "СОЛЕКС" вважаються належним чином повідомленим про судове провадження та призначене засідання, відтак неявка представника не перешкоджає розгляду справи.
В ході розгляду даної справи Господарським судом Одеської області, у відповідності до пункту 4 частини 5 статті 13 ГПК України, створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. 
В процесі розгляду справи представник ДП "АМПУ" підтримував заявлені позовні вимоги та наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.
Письмового відзиву від ПП "СОЛЕКС" до Господарського суду Одеської області, як і інших клопотань або заяв, не надходило у зв`язку з чим у відповідності до частини 4 статті 13 та частини 9 статті 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
15 січня 2026 року в судовому засіданні судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення. Повідомлено, що повний текст рішення буде складено 20 січня 2026 року.
Приписами статті 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, суд встановив:
12 червня 2018 року між ДП "АМПУ" (Адміністрація) та ПП "СОЛЕКС" (Користувач) укладено договір про допуск до об`єктів портової інфраструктури № 2310-П-ОДФ-18 (Договір), пунктом 1.1 якого погоджено, що Предметом договору є надання Користувачу послуг з користування об`єктами портової інфраструктури (Послуги), які закріплені за Адміністрацією та знаходяться на її балансі, з метою можливості забезпечення максимально ефективного виробничого процесу, та які зазначені в Додатку № 1-4 (об`єкт інфраструктури), які є невід`ємною частиною цього Договору.
Користувач сплачує плату Адміністрації за надані Послуги в порядку та на умовах, передбачених цим Договором (пункт 1.2).
Вартість Послуг, особливості порядку розрахунків визначені в Додатку № 1-4, які є невід`ємною частиною цього Договору (пункт 2.1).
Податок на додану вартість нараховується відповідно до чинного законодавства України (пункт 2.2).
Оплата за користування об`єктами інфраструктури здійснюється на підставі рахунку Адміністрації та Акту наданих Послуг (пункт 2.3).
Нарахування плати за Послуги здійснюється за вільними цінами (тарифами) Одеської філії Адміністрації, що діють на момент надання відповідних послуг, якщо інше не передбачено чинним законодавством України (пункт 2.4).
Адміністрація здійснює виставлення рахунку по об`єктам інфраструктури, відповідно до підписаних Додатків до цього Договору, протягом 5 робочих днів з місяця наступного за розрахунковим (пункт 2.5).
Рахунки на оплату та Акти наданих Послуг Адміністрації передаються Користувачу наступним чином: направляються за адресою електронної пошти/факсом, а у випадку відсутності такої адреси в умовах Договору на дату його підписання - на адресу електронної пошти/факс, повідомлену Користувачем за запитом Адміністрації; та/або передаються безпосередньо уповноваженому представнику Користувача під підпис у реєстрі пред`явлених рахунків; та/або направляються Користувачу іншим загальноприйнятим способом (поштою, кур`єрською поштою тощо).
Адміністрація може застосувати будь-який з описаних способів передачі рахунку та Акту наданих послуг або кілька способів. Застосування одного з описаних способів визнається Сторонами достатнім з боку Адміністрації для забезпечення оплати Користувачем такого рахунку та підписанням ним Акту наданих послуг. У випадку виникнення спорів щодо одержання Користувачем рахунку на оплату та Акту наданих послуг Адміністрації, рахунок та Акт вважаються переданими та одержаними Користувачем, а тягар доказування того, що рахунок та Акт не були одержані, несе Користувач (пункт 2.6).
Користувач оплачує рахунки протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з дати виставлення рахунку, шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Одеської філії Адміністрації, згідно з Актом наданих Послуг. Датою надання послуг вважається дата підписання Адміністрацією Акту наданих Послуг (пункт 2.7).
Користувач повинен підписати отриманий від Адміністрації Акт наданих Послуг протягом 3 (трьох) робочих днів з дати оформлення такого Акту. Якщо у цей строк Користувач не повернув підписаний Акт наданих послуг або не надав свої зауваження, цей Акт наданих Послуг вважається Сторонами погодженим (підписаним) (пункт 2.8).
Нарахування плати за додаткові послуги (роботи) Адміністрації здійснюється відповідно затверджених та діючих вільних тарифів (цін) Адміністрації на дату надання (виконання) такої послуги (роботи) (пункт 2.12).
Вартість Послуг підлягає перегляду у разі зміни ціноутворюючих факторів та державних регульованих цін і тарифів. При цьому Адміністрація сповіщає про такі зміни Користувача шляхом опублікування їх на офіційному сайті та/або електронною поштою/факсом (пункт 2.13).
У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим Договором. Порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору (пункт 5.1).
Сторона не несе відповідальності за порушення Договору, якщо воно сталося не з її вини умислу чи необережності. Сторона вважається невинуватою і не несе відповідальності за порушення Договору, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання цього Договору (пункт 5.2).
Відповідальність Сторін за порушення зобов`язань по цьому Договору визначається умовами цього Договору та чинним законодавством України (пункт 5.2).
У випадку несвоєчасної сплати Послуг, Адміністрація має право вимагати від Користувача сплати на користь Адміністрації пені у вигляді подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення до повної сплати заборгованості, включаючи день сплати (пункт 5.3).
Цей Договір набуває чинності з моменту підписання його Сторонами та скріплення печатками Сторін і діє до 31.12.2018 включно. Сторони погодили, що відповідно до ст. 631 ЦКУ умови цього Договору застосовуються до правовідносин, які виникли між ними з 01.04.2018 р.
Договір № КД-7333 від 28.03.2005 вважати таким, що втратив чинність з 01.04.2018 р.
Дія Договору вважається продовженою на наступний календарний рік, якщо не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до останнього дня терміну дії Договору жодна з Сторін письмово не повідомила іншу Сторону про припинення даного Договору (пункт 8.1).
Представлена копія Договору містить залишені представниками підписи та скріплена печатками контрагентів.
Додатком № 1-4 до Договору передбачено, що Адміністрація надає послуги Користувачу з надання права експлуатації Користувачем гідротехнічної споруди Адміністрації для обслуговування суден та пасажирів Користувача.
Послуги по експлуатації гідротехнічної споруди, надаються Користувачу біля причалу № 18 (інв. № 073035) та у разі необхідності біля інших причалів Адміністрації.
Порядок розрахунків та складання і підписання Акту наданих послуг здійснюється згідно з р. 2 Договору.
Нарахування плати за Послуги суднам здійснюється Адміністрацією за вільними тарифами, якщо інше не передбачене вимогами Наказу Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 № 316. ПДВ нараховується відповідно до чинного законодавства України.
20 листопада 2019 року між ДП "АМПУ" (Адміністрація) та ПП "СОЛЕКС" (Користувач) укладено Додаткову угоду, котрою змінено банківські реквізити сторін Договору.
30 вересня 2023 року ДП "АМПУ" виставлено ПП "СОЛЕКС" акт виконаних робіт, загальною вартістю наданих послуг (причальний збір) 2069,96 грн з ПДВ у якості виділення місця для стоянки судна «Хаджибей» біля причалу порту упродовж 01-30.09.2023 року.
31 березня 2025 року ДП "АМПУ" виставлено ПП "СОЛЕКС" акт виконаних робіт, загальною вартістю наданих послуг (причальний збір) 1165,30 грн з ПДВ у якості виділення місця для стоянки суден «Генуя» та «Валенсия» біля причалу порту упродовж 01-31.03.2025 року. Разом із відповідним рахунком на оплату.
31 березня 2025 року ДП "АМПУ" виставлено ПП "СОЛЕКС" акт виконаних робіт, загальною вартістю наданих послуг (причальний збір) 2426,27 грн з ПДВ у якості виділення місця для стоянки судна «Хаджибей» біля причалу порту упродовж 01-31.03.2025 року. Разом із відповідним рахунком на оплату.
30 квітня 2025 року ДП "АМПУ" виставлено ПП "СОЛЕКС" акт виконаних робіт, загальною вартістю наданих послуг (причальний збір) 1129,84 грн з ПДВ у якості виділення місця для стоянки суден «Генуя» та «Валенсия» біля причалу порту упродовж 01-30.04.2025 року. Разом із відповідним рахунком на оплату.
30 квітня 2025 року ДП "АМПУ" виставлено ПП "СОЛЕКС" акт виконаних робіт, загальною вартістю наданих послуг (причальний збір) 2352,47 грн з ПДВ у якості виділення місця для стоянки судна «Хаджибей» біля причалу порту упродовж 01-30.04.2025 року. Разом із відповідним рахунком на оплату.
ДП "АМПУ" представлено до матеріалів справи докази надсилання відповідних актів виконаних робіт разом із виставленими рахунками на оплату як засобами поштового зв`язку, так і на електронну пошту ПП "СОЛЕКС".
15 вересня 2025 року ДП "АМПУ" складено до ПП "СОЛЕКС" претензію, в якій посилаючись на укладений Договір, виставлені у вересні 2023 року, березні-квітні 2025 року акти виконаних робіт, повідомляє про порушення останнім взятих на себе зобов`язань в частині своєчасної та остаточної оплати вартості наданих послуг та пропонує здійснити відповідну оплату задля уникнення звернення із позовом до суду.
Відповідно до представлених ДП "АМПУ" розрахунків за ПП "СОЛЕКС" обліковується 9143,84 грн основного боргу (заборгованості за причальний збір), 2220,25 грн пені, 223,10 грн 3% річних та 531,39 грн інфляційних нарахувань.
Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:
Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини 3 статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права.
У відповідності до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. 
Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, стаття 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Частиною 1 статті 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання. 
Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. 
При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. 
Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Згідно із частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до приписів статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
В свою чергу, вимоги встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України передбачають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно із приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Приписами статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У відповідності до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
В свою чергу, частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як встановлено статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до приписів статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно із частиною 1 статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 ЦК України).
Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що між сторонами у справі виникли господарські зобов`язання, підставою яких є письмовий Договір про допуск до об`єктів портової інфраструктури від 12 червня 2018 року № 2310-П-ОДФ-18.
Судом не встановлено підстав нікчемності укладеного правочину, так само жодною із сторін не заявлено вимогу про визнання Договору недійсним, відтак в силу приписів статті 204 ЦК України укладений між ДП "АМПУ" та ПП "СОЛЕКС" Договір є правомірним. 
До матеріалів справи не представлено заяву будь-якої із сторін укладеного Договору про припинення його дії у відповідності до пункту 8.1, відтак господарський суд доходить до висновку про продовження строку його дії упродовж спірного періоду (вересня 2023 року, березня-квітня 2025 року).
Судом досліджено представлені до матеріалів справи акти виконаних робіт упродовж вересня 2023 року, березня-квітня 2025 року та встановлено факт надання ДП "АМПУ" відповідних послуг ПП "СОЛЕКС" з користування останнім об`єктами портової інфраструктури .
При цьому в процесі розгляду ПП "СОЛЕКС", будучі належним чином обізнаним про судове провадження, не висловив ані заперечень, ані зауважень проти факту надання відповідних послуг, сукупна вартість яких складає 9143,84 грн за дослідженими судом актами виконаних робіт.
ДП "АМПУ" представлено докази надсилання відповідних актів виконаних робіт разом із виставленими рахунками на оплату як засобами поштового зв`язку, так і на електронну пошту ПП "СОЛЕКС".
Дослідивши обставини спору, судом встановлено факт неналежного виконання ДП "АМПУ" прийнятих на себе договірних зобов`язань за умовами Договору від 12.06.2018 № 2310-П-ОДФ-18 упродовж вересня 2023 року, березня-квітня 2025 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не спростовано ПП "СОЛЕКС" належними та допустимими доказами за час розгляду справи, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача основної заборгованості в розмірі 9143,84 грн є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.
У зв`язку із порушенням ПП "СОЛЕКС" умов Договору в частині своєчасної та остаточної оплати вартості наданих послуг за представленими до матеріалів справи актами виконаних робіт ДП "АМПУ", окрім заявлених до стягнення 9143,84 грн основного боргу, просить стягнути 2220,25 грн, 223,10 грн 3% річних, 531,39 грн інфляційних нарахувань.
Частиною 3 статті 14 ЦК України встановлено, що виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Частиною 1 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За частинами 1 та 2 статті 614 ЦК України вбачається, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Відповідно до положень частини 1 статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Згідно частини 1 статті 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
В силу частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).
В статті 549 ЦК України надано визначення неустойки (штрафу, пені), під якою слід розуміти грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Приписами Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (стаття 1). Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3).
Умовами укладеного між сторонами Договору передбачено, що у випадку несвоєчасної сплати Послуг, Адміністрація має право вимагати від Користувача сплати на користь Адміністрації пені у вигляді подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення до повної сплати заборгованості, включаючи день сплати (пункт 5.3).
Разом з цим частина 2 статті 625 ЦК визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.02.2018 у справі № 922/4544/16, від 26.04.2018 у справі № 910/11857/17, від 16.10.2018 у справі № 910/19094/17, від 06.11.2018 у справі № 910/9947/15, від 29.01.2019 у справі № 910/11249/17, від 19.02.2019 у справі № 910/7086/17, від 10.09.2019 у справі № 920/792/18.
Нарахування, передбачені частиною 2 статті 625 ЦК, не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання. Подібний за змістом правовий висновок викладений в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18, Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 920/505/22.
У постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 у справі № 913/869/14 вказано: "Разом із тим ст.617 ЦК встановлено загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок дії непереборної сили, у той час як норми ст.625 ЦК, яка визначає відповідальність за порушення саме грошового зобов`язання незалежно від наявності чи відсутності вини боржника, є спеціальними, конкретизуючими і не передбачають жодних підстав звільнення від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК). Ураховуючи викладене, можна дійти висновку, що порушення відповідачем умов Договору щодо оплати товару є підставою для нарахування визначених ст.625 ЦК платежів, а наявність обставин непереборної сили за Договором не звільняє відповідача від встановленого законом обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами".
Верховний Суд у постанові від 13.09.2023 у справі № 910/8741/22 звернув увагу на те, що форс-мажор не звільняє сторін договору від виконання зобов`язань і не змінює строків такого виконання, цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору. Отже, нарахування у вигляді інфляційних втрат та 3% річних, що передбачені частиною 2 статті 625 ЦК, за своєю правовою природою не є правовою відповідальністю (штрафними санкціями), встановленою статтею 611 ЦК та статтею 217 ГК. 
Тому правила щодо звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання у випадку настання непереборної сили (форс-мажору), визначені статтею 617 ЦК та статтею 218 ГК, не підлягають застосуванню до акцесорного зобов`язання, передбаченого частиною 2 статті 625 ЦК, щодо сплати суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також процентів річних від простроченої суми.
Ознайомившись із представленими ДП "АМПУ" розрахунками пені, 3% річних та інфляційних нарахувань із зазначеним періодом нарахування по кожному із прострочених зобов`язань, судом встановлено, що останні виконано у відповідності до методології та приписів чинного законодавства України. Відтак, вважає наявним у ДП "АМПУ" права на звернення із вимогами про стягнення з ПП "СОЛЕКС" 2220,25 грн, 223,10 грн 3% річних, 531,39 грн інфляційних нарахувань.
Відтак, враховуючи викладене, господарський суд доходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених ДП "АМПУ" позовних вимог.
Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Приписи статті 79 ГПК України встановлюють, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами 1-3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. 
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
У рішенні від 03.01.2018 "Віктор Назаренко проти України" (Заява № 18656/13) ЄСПЛ наголосив, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (рішення у справі "Беер проти Австрії" (Beer v. Austria), заява № 30428/96, пункти 17,18, від 06 лютого 2001 року).
Згідно із частиною 1 статті 4 Закону України „Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до статті 7 Закону України ,,Про Державний бюджет України на 2025 рік" …прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2025 року складає 3028,00 грн… 
Підпунктами 1 та 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України „Про судовий збір" визначено ставки судового збору за подання до господарського суду: позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України „Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Звертаючись із позовом ДП "АМПУ" у відповідності до підпункту 1 пункт 2 частини 2 та частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" сплатило до Державного бюджету України 2422,40 грн ((1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) * 0,8 - подачу позовної заяви в електронній формі)/ 3028,00 грн * 0,8 = 2422,40 грн.
Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відтак, стягненню з ПП "СОЛЕКС" на користь ДП "АМПУ" підлягає по 2422,40 грн (або відповідне пропорційне співвідношення у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України).
Керуючись ст.ст.13,20,73,74,76,86,129,165,232,233,237,238,240,241
Господарського процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Державного підприємства "АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ" в особі відокремленого підрозділу - Одеської філії Державного підприємства "АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ" (адміністрація Одеського морського порту) до відповідача: Приватного підприємства "СОЛЕКС" про стягнення 12118,58 грн заборгованості задовольнити. 
Стягнути з Приватного підприємства "СОЛЕКС" (65055, м. Одеса, пров. Цементний, буд. 17, Код ЄДРПОУ 22468755) на користь Державного підприємства "АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ" (01135, м. Київ, просп. Берестейський, буд. 14, Код ЄДРПОУ 38727770) в особі відокремленого підрозділу - Одеської філії Державного підприємства "АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ" (адміністрація Одеського морського порту) (65026, м. Одеса, Митна площа, буд. 1, Код ЄДРПОУ 38728457) 9143/дев`ять тисяч сто сорок три/грн 84коп. основного боргу, 2220/дві тисячі двісті двадцять/грн 25коп. пені, 223/двісті двадцять три/грн 10коп. 3% річних, 531/п`ятсот тридцять одну/грн 39коп. інфляційних нарахувань та 2422/дві тисячі чотириста двадцять дві/грн 40коп. витрат зі сплати судового збору.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України.
Повний текст складено 20 січня 2026 р.

Суддя С.Ф. Гут