Справа № 456/5768/25
Провадження № 2/456/332/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року місто Стрий 

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Валовін Ю. В. ,
з участю секретаря Байко В.З.,
розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у приміщенні суду, що в м. Стрию по вул. Шевченка, 89 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання, на підставі наявних у ній матеріалів,
ВСТАНОВИВ:
Короткий виклад позицій сторін та учасників справи. 
Позивач ТОВ «Споживчий центр» в особі представника Шабатин Н.А., скориставшись системою «Електронний суд», звернувся в Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 21.02.2025-100001164 від 21.02.2025 у розмірі 28 968,04 грн та судові витрати по справі.
В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 21.02.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 21.02.2025-100001164 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 15 000,00 грн строком на 140 днів. Відповідачем ОСОБА_1 була проведена часткова оплата по зазначеному кредитному договору в сумі: 2 800,00 грн від 11.03.2025; 1 330,98 грн від 12.03.2025; 3 230,98 грн від 20.03.2025; 3 980,98 грн від 08.04.2025; 3 287,61 грн від 17.04.2025. Однак у зв`язку з неналежним виконанням в подальшому часі відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у неї виникла заборгованість у розмірі 28 968,04 грн: 12 564,16 грн – заборгованість за тілом кредиту; 10 553,88 грн – заборгованість за процентами, 5 850,00 грн – неустойка, а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Відповідач ОСОБА_1 28.11.2025 подала відзив на позовну заяву ТОВ «Споживчий центр» до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначила, що на момент укладення кредитного договору, строку кредитування та дотепер перебуває у статусі дружини військовослужбовця Збройних Сил України – ОСОБА_2 , призваного на військову службу за мобілізацією з 30.05.2025 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб відповідачки серії НОМЕР_1 , копією військового квитка серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 , копією довідки за формою № 5 та копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 30.05.2025 року № 153. Відтак, на підставі п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», дружинам військовослужбовців, призваним по мобілізації, штрафні санкції, пеня, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Таким чином, відповідач ОСОБА_1 просить позов задовольнити частково та стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі тіла кредиту 15 000,00 грн.
Представник позивача ОСОБА_3 15.12.2025 подав відповідь на відзив, в якому заперечив щодо доводів, наведених у відзиві, зокрема, зазначив, що відповідач не підтвердила свій статус дружини військовослужбовця на час дії кредитного договору, адже не надала довідки про проходження ним військової служби, військового квитка з відмітками чоловіка за період дії кредитного договору тощо. Відтак, представник позивача просить позов задовольнити в повному обсязі.
Інших заяв по суті справи, в яких відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.

Заяви (клопотання) учасників справи.
28.11.2025 відповідач ОСОБА_1 подала заяву про поновлення строку на подання відзиву. Заяву обґрунтовує тим, що вона тільки 21.11.2025 отримала необхідні документи, які підтверджують факт, що відповідач є дружиною військовослужбовця, а саме: копію довідки за формою № 5, копію наказу про призначення на посаду та копію військового квитка, які необхідні суду для ухвалення об`єктивного рішення /а.с. 39-40/.
Дослідивши підстави пропущення строку на подання відзиву, наведені у заяві відповідача, суд визнає їх поважними та приходить до висновку, що такий строк слід поновити.
Будь-яких інших заяв та/чи клопотань від учасників справи, зокрема клопотань про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін або про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, не надходило.

Процесуальні дії у справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2025 головуючим суддею у справі визначено суддю Валовін Ю.В. /а.с. 30/
На виконання вимог ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України, суддею вжито заходів для отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності – відповідача ОСОБА_4 , в результаті чого на запит суду із відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби надійшла відповідь про зареєстроване місце проживання відповідача /а.с. 32/.
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.10.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. /а.с. 33/.
28.11.2025 відповідач ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву ТОВ «Споживчий центр» до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором /а.с. 41-68/. 
15.12.2025 представник позивача Ларіонов К.О. подав відповідь на відзив /а.с. 69-73/.
Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 21 лютого 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 21.02.2025-100001164 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною цього договору, електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е415 /а.с. 19-25/.
Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі – 15 000,00 грн строком на 140 днів. Датою повернення (виплати) кредиту вказано 10.07.2025 (п. 2-4 Заявки кредитного договору, п. 2-4 Акцепту).
У пунктах 1-10 Заявки, Пропозиції та Акцепту кредитного договору сторонами узгоджено:
- реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів – 4441-11ХХ-ХХХХ-1156;
- фінансовий номер телефону відповідача – 073 099 13 77, на який відправлено СМС з кодом для підписання кредитного договору;
- дату надання/видачі кредиту – 21.02.2025;
- суму кредиту – 15 000,00 грн;
- строк кредитування – 140 днів, з дати його надання;
- дату повернення - 10.07.2025;
- процентну ставку - фіксовану незмінну процентну ставку у розмірі 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.
- комісію, пов`язану з наданням кредиту - 15% від суми кредиту та дорівнює 2 250,00 грн.;
- графік платежів з визначенням кількості платежів та суми по кредиту.
Згідно п. 3.1. кредитного договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.
Пунктом 3.2. договору встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до п. 4.1. договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11ХХ-ХХХХ-1156.
Відповідно до п. 6.1. договору позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів - у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.
Пунктами 7.6., 9.1. договору сторони погодили, що у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником будь-яких грошових зобов`язань за договором кредитодавець має право нарахувати неустойку, розмір якої встановлено у заявці. У разі несплати кредиту та\або процентів та\або комісії у встановлені договором терміни\строки сума зобов`язань по погашенню кредиту, процентів, комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та/або несплати нарахованих процентів та/або комісії до позичальника може бути застосована неустойка, згідно п. 7.6. кредитного договору. Також позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України на вимогу кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми (база розрахунку) у розмірі, встановленому у заявці.
Згідно із п. 10.1. договору цей договір набирає чинності з дати отримання кредитодавцем у інформаційній системі кредитодавця від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця.
Відповідач ОСОБА_1 своїм електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором Е415) підписала пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) та заявку на отримання кредиту, що підтвердило укладення кредитного договору та отримала на свій рахунок кошти у розмірі 15 000,00 грн, тому вважається, що повністю акцептувала умови договору.
Таким чином, зі змісту кредитного договору № 21.02.2025-100001164 від 21.02.2025 судом встановлено, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зокрема, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, його підписано одноразовим ідентифікатором Е415, а відтак даний кредитний договір є належною підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором прав і обов`язків сторін.
Відповідно до умов договору та заявки позичальнику надано кредит у розмірі 15 000,00 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за вих. № 63-0809 від 08.09.2025, згідно з якою встановлено, що на платіжну картку клієнта успішно перераховано кошти, а саме: 21.02.2025 13:25:52 на суму 15 000,00 грн, номер картки НОМЕР_4 , номер транзакції в системі iPay.ua – 659914259, призначення платежу: Видача за договором кредиту № 21.02.2025-100001164 /а.с. 23/.
Відповідно до пояснень, зазначених представником позивача Шабатин Н.А. у позовній заяві, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 частково сплатила належні платежі за кредитним договором в наступних розмірах: 2 800,00 грн від 11.03.2025; 1 330,98 грн від 12.03.2025; 3 230,98 грн від 20.03.2025; 3 980,98 грн від 08.04.2025; 3 287,61 грн від 17.04.2025. 
З довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 21.02.2025-100001164 від 21.02.2025 судом встановлено, що заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором складає 28 968,04 грн, а саме: 12 564,16 грн – основний борг; 10 553,88 грн – проценти, 5 850,00 грн – неустойка. Проценти по кредиту нараховані за період з 21.02.2025 по 01.05.2025 /а.с. 12/.
Розмір спірної заборгованості за кредитним договором № 21.02.2025-100001164 від 21.02.2025 відповідачем ОСОБА_1 не спростовано, своїх розрахунків відповідач суду не надала. 
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 вбачається, що відповідач ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 64/.
Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України від 31.10.2025 №1020 встановлено, що солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 Національної гвардії України з 30.05.2025, відтак є діючим військовослужбовцем /а.с. 47/
Дана обставина повністю підтверджується наявною у матеріалах справи копією військового квитка серії НОМЕР_6 , який містить запис про мобілізацію ОСОБА_2 у ЗСУ, зарахування до списків військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України та не містить жодних записів щодо звільнення (демобілізацію) його в запас /а.с. 54-61/.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. 
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як вбачається із ч. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (далі – Закону) якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Щодо стягнення з відповідача неустойки у розмірі 5 850,00 слід зазначити наступне.
Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Згідно з пунктом 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Верховна Рада України вказаний вище указ було затверджено.
Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, зокрема Указом Президента України від 20 жовтня 2025 року № 793/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим № 4643-IX від 21.10.2025, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 5 листопада 2025 року строком на 90 діб і такий продовжує діяти на даний час.
Таким чином, на даний час в Україні діє воєнний стан, відтак до спірних правовідносин підлягає застосуванню п. 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.

Щодо розміру нарахованих процентів судом встановлено наступне.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. 
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 
Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Судом встановлено, що у Заявці, Пропозиції та Акцепті сторонами узгоджено процентну ставку - фіксовану незмінну процентну ставку у розмірі 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.
Нормою частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Дана пільга поширюється та діє для військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, для резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Банки під час дії особливого періоду не мають право нараховувати відсотки, а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати. Для реалізації вказаного права на пільгу, необхідно письмово повідомити банк про проходження військової служби та надати підтверджуючі документи (копію військового квитка з відповідною службовою відміткою, копію довідки про призов військовозобов`язаного на військову службу, копію витягу з наказу або довідки про зарахування до списків військової частини).
Національний Банк України у листі від 02.09.2014 № 18-112/48620 роз`яснив, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг з наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 14.05.2021 у справі № 502/1438/18.
За наявності позову про стягнення боргу за кредитним договором «суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом).» Даний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, у постанові Верховного Суду від 18.01.2023 по справі № 642/548/21.
Судом встановлено, що чоловік відповідача ОСОБА_2 є діючим військовослужбовцем з 30.05.2025, таким чином, на відповідача ОСОБА_1 , як на дружину військовослужбовця, який проходить військову службу в особливий період, поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме – вона звільнена від сплати процентів за невиконання зобов`язань за кредитним договором № 21.02.2025-100001164 від 21.02.2025, які нараховані з 30.05.2025. Однак, від сплати процентів, які нараховані з 21.02.2025 по 29.05.2025 відповідач не звільняється.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості судом встановлено, що проценти за договором в розмірі 10 553,88 грн нараховані за період з 21.02.2025 по 01.05.2025, тобто з дати надання кредиту по дату, що настає швидше за дату 29.05.2026, включно по яку повинні кредитор мав право нараховувати проценти.
Відповідно до пункту 12 кредитного договору № 21.02.2025-100001164 від 21.02.2025 узгоджений сторонами наступний графік платежів: 
- дата платежу 06.03.2025, розмір платежу 3 230,98 грн, з яких: проценти – 2 100,00 грн, комісія 1 130,98 грн;
- дата платежу 20.03.2025, розмір платежу 3 230,98 грн, з яких: проценти – 2 100,00 грн, комісія 1 119,02 грн, сума кредиту – 11,96 грн;
- дата платежу 03.04.2025, розмір платежу 3 230,98 грн, з яких: проценти – 2 098,33 грн, сума кредиту – 1 132,65 грн;
- дата платежу 17.04.2025, розмір платежу 3 230,98 грн, з яких: проценти – 1 939,75 грн, сума кредиту – 1 291,23 грн; 
- дата платежу 01.05.2025, розмір платежу 3 230,98 грн, з яких: проценти – 1 758,98 грн, сума кредиту – 1 472,00 грн;
- дата платежу 15.05.2025, розмір платежу 3 230,98 грн, з яких: проценти – 1 552,90 грн, сума кредиту – 1 678,08 грн; 
- дата платежу 29.05.2025, розмір платежу 3 230,98 грн, з яких: проценти – 1 317,97 грн, сума кредиту – 1 913,01 грн;
- дата платежу 12.06.2025, розмір платежу 3 230,98 грн, з яких: проценти – 1 050,15 грн, сума кредиту – 2 180,83 грн;
- дата платежу 26.06.2025, розмір платежу 3 230,98 грн, з яких: проценти –744,83 грн, сума кредиту – 2 486,15 грн;
- дата платежу 10.07.2025, розмір платежу 3 230,86 грн, з яких: проценти – 396,77 грн, сума кредиту – 2 834,09 грн /а.с. 24/. 
Відповідно до пояснень, зазначених представником позивача Шабатин Н.А. у позовній заяві, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 частково сплатила належні платежі за кредитним договором, зокрема: 2 800,00 грн від 11.03.2025; 1 330,98 грн від 12.03.2025; 3 230,98 грн від 20.03.2025; 3 980,98 грн від 08.04.2025; 3 287,61 грн від 17.04.2025, що в загальному розмірі становить 14 630,00 грн. Крім того, представник позивача зазначає, що здійснена відповідачем часткова сплата по кредиту була врахована при формуванні довідки-розрахунку. 
Однак, дослідивши довідку-розрахунок, графік платежів, а також відомості про те, що відповідач ОСОБА_1 частково внесла належні платежі за кредитним договором, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 в повному обсязі сплатила платежі, визначені графіком платежів, станом на дати: 06.03.2025, 20.03.2025, 03.04.2025, 17.04.2025, та частково сплатила проценти по платежу, передбаченому 01.05.2025. Таким чином, встановлено, що відповідач ОСОБА_1 сплатила на користь позивача 2 250,00 грн комісії за надання кредиту, 2 435,84 грн тіла кредиту, та 9 944,71 грн нарахованих процентів, відтак нарахування процентів за період з 21.02.2025 по 01.05.2025 в розмірі 10 553,88 грн здійснювався позивачем без врахування часткової сплати кредиту відповідачем ОСОБА_1 .
Таким чином, перевіривши правильність нарахування процентів за кредитним договором №21.02.2025-100001164 від 21.02.2025, враховуючи, що відповідач частково сплатив заборгованість за кредитним договором, суд приходить до висновку, що нараховані проценти в розмірі 10 553,88 грн є необґрунтованими, а відтак з відповідача слід стягнути проценти в розмірі 609,17 грн (10 553,88 грн - 9 944,71 грн = 609,17 грн).
Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Оцінка доказів та висновки суду за результатами розгляду справи.
В силу положень ч. 1 суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження позовних вимог подано докази укладення електронного договору з урахуванням вимог ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», повну інформацію про отримання коштів позичальником та наявності заборгованості в останнього.
Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки такі містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог та підтверджують наявність підстав для стягнення заборгованості.
Водночас, умови кредитного договору № 21.02.2025-100001164 від 21.02.2025 про сплату відповідачем ОСОБА_1 у період дії в Україні воєнного стану нарахованої неустойки в розмірі 5 850,00 грн, як міру відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань на користь кредитодавця, суперечать пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 року № 2120-IX, через що являються нікчемними, а тому, у порядку, передбаченому положеннями ч. 5 ст. 216 ЦК України, суд застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи, відтак в частині вимог про стягнення неустойки задоволенню не підлягає. 
Крім того, судом встановлено, що позивачем здійснено невірний розрахунок заборгованості в частині нарахування процентів, відтак вимоги в частині про стягнення заборгованості за нарахованими процентами слід задовольнити частково в розмірі 609,17 грн.
З огляду на вказане, суд дійшов висновку що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до часткового задоволення. Відтак, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Споживчий центр» підлягає стягненню заборгованість в загальній сумі 13 173,33 грн, до якої входить: 12 564,16 грн – заборгованість за тілом кредиту; 609,17 грн – заборгованість за процентами. 

Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
За змістом частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судові витрати у справі, які полягають у сплаті позивачем ТОВ «Споживчий центр» судового збору в розмірі 2 422,40 грн, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню на користь зазначеного позивача з відповідача ОСОБА_1 пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто в сумі 1 101,60 грн.
Керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 13 173,33 грн (тринадцять тисяч сто сімдесят три гривні тридцять три копійки) заборгованості за кредитним договором № 21.02.2025-100001164 від 21.02.2025, що складається з тіла кредиту в розмірі 12 564,16 грн (дванадцять тисяч п`ятсот шістдесят чотири гривні шістнадцять копійок), процентів за користування кредитом в розмірі 609,17 грн (шістсот дев`ять гривень сімнадцять копійок). 
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати в розмірі 1 101,60 грн (одна тисяча сто одна гривня шістдесят копійок) пропорційно до задоволених позовних вимог.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін у справі.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ 37356833; місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133А; р/р НОМЕР_7 ).
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя      Юлія ВАЛОВІН