Справа № 606/1973/25 року

Р і ш е н н я
і м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2026 року м.Теребовля Теребовлянський районний суд Тернопільської області 
в складі: головуючого судді Малярчук В.В.,
при секретарі Зіньковській Н.З.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовлі цивільну справу за позовом представника позивача  ОСОБА_1 – адвоката Пацули Василя Олександровича до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Теребовлянської міської ради Тернопільського району Тернопільської області, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державного нотаріуса Тернопільської державної нотаріальної контори Хомутової Ольги Михайлівни про визнання права власності на спадкове майно, -
встановив:
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Пацула В.О. звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Теребовлянської міської ради Тернопільського району Тернопільської області, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державного нотаріуса Тернопільської державної нотаріальної контори Хомутової О.М. про визнання права власності на спадкове майно, в якому просять визнати право власності на житловий будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві. 
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Пацула В.О. в судове засідання не з`явився, однак подав заяву до суду, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, однак були належним чином попередженні про час та місце розгляду справи, не повідомили суд про причини неявки.
Представник відповідача Теребовлянської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про слухання справи без представника Іванівської сільської ради, позов визнав та не заперечив проти його задоволення. 
Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Тернопільської державної нотаріальної контори Хомутова О. М., в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідно до по господарської книги домоволодіння у АДРЕСА_1  станом на 15 квітня 1991 року у господарстві були зареєстровані та проживали: батько – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше. 
Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. 
Відповідно до підпункту “а” та “б” пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 “ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності ”, положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). 
До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. 
Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.
Таким чином, із вищевказаного вбачається, що власниками по 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що  АДРЕСА_1  були: батько – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мати – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 29 жовтня 2018 року   ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис № 415.
Після його смерті відкрилася спадщина на 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в  АДРЕСА_1 .
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 13 липня 2005 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано 13 липня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області України.
За життя ОСОБА_4 склав заповіт, згідно якого належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в  АДРЕСА_1  заповів – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Таким чином син ОСОБА_1 успадкував 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в  АДРЕСА_1  після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Згідно постанови № 948 від 18.09.2025 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії  ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що в    АДРЕСА_1 після смерті батька  ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Однак йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належний померлому ОСОБА_4 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що в    АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково, визнавши за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_3 жителем  АДРЕСА_1 право власності на частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться що в  АДРЕСА_1 , з яких: частки як спадкоємця за заповітом після смерті батька  ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , частки вищевказаного домоволодіння як члена колишнього колгоспного двору.
Керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 524, 525, 526, 527, 529 ЦК Української РСР, п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, ст.ст. 392, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

вирішив:
Позов задовольнити частково. 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_3 жителем  АДРЕСА_1 право власності на частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться що в  АДРЕСА_1 , з яких: частки як спадкоємця за заповітом після смерті батька  ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , частки вищевказаного домоволодіння як члена колишнього колгоспного двору.
У решті позову відмовити, у зв`язку із безпідставністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Роз`яснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядалася вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

Головуючий В.В.Малярчук