ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/2113/25  Номер провадження 22-ц/814/4078/25	Головуючий у 1-й інстанції Черков В. Г.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Карпушин Г.Л., Обідіна О.І.
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС»
на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 21 серпня 2025 року, постановлене суддею Черковим В.Г.,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в:
30.06.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі - ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулося в суд із указаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором №939656361 від 17.02.2022 у розмірі 20 176,47 грн., із яких: 11 100,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 9 076,47 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; а також понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та правничі витрати, які склали 7 000,00 грн.
В обґрунтування підстав позову зазначає, що 17.02.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №939656361 від 17.02.2022 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Передували укладенню такого договору наступні дії позичальника. Останній за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт ТОВ «Манівео» (www.moneyveo.ua) та ознайомився із актуальною редакцією Правил надання грошових коштів у позику. Після цього добровільно, без примусу чи тиску заявив про бажання отримати кошти, зареєструвався на сайті, під час чого пройшов процедуру ідентифікації/верифікації, керуючись підказками сайту кредитодавця, вказавши свої особисті персональні ідентифікаційні дані.
Після вчинення відповідачем відповідних дій, 17.02.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало йому грошові кошти в сумі 11 100,00 грн. на вказану ним банківську картку № НОМЕР_1 . 
Позичальник, будучи обізнаним з істотними умовами кредитування, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 20 176,47 грн., заявлена до стягнення позивачем, як правонаступником кредитора.
Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 21.08.2025 у задоволенні позову ТОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем не доведено факту набуття права грошової вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 за кредитним договором №939656361 від 17.02.2022, укладеним із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», що виключає підстави для задоволення позову. 
       Не погодившись із таким рішенням позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 12 056,00 грн. 
       Зазначає, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, яким визначено строк його дії до 28.11.2019.
       У подальшому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено ряд додаткових угод: №19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023 - якими продовжено строк дії договору до 31.12.2024.
       Пунктом 2.1. Розділу 2 Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що згідно із умовами такого договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. При цьому, Реєстр не є разовим документом, оскільки Договір факторингу передбачає можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності сторін. 
       Згідно із п.4.1. договору факторингу право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог. 
       Відповідний Реєстр підписано 05.05.2022, що підтверджується Витягом з реєстру прав вимоги №175 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього).
       Таким чином, право вимоги перейшло від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку, а отже право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 05.05.2022.
       Отже, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не врахував усі матеріали справи та помилково визначив, що передача права вимоги відбулася в момент укладення договору факторингу. Проте, відповідно до умов договору факторингу, передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього. В свою чергу, позивач долучив в суд першої інстанції всі належні докази, а саме: договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та витяг з реєстру прав вимоги № 75 від 05.05.2022 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018.
       У подальшому, 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №30/1023-01, строком дії до 31.12.2024. Предметом указаного договору факторингу є відступлення прав вимоги, що зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. При цьому такий реєстр не є разовим документом, оскільки договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у разі бажання та необхідності Сторін.
       Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №1 від 30.10.2023 до договору факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 20 176,47 грн.
       Просить врахувати, що відповідно до п.п.5.3.3 договору факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023 фактор (ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. 
       Тобто, створення реєстрів прав вимог до договорів факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та №30/1023-01 від 30.10.2023 відбувається за формою, що визначена у відповідних додатках. Таким чином, указі реєстри можуть бути укладені в будь-який момент чинності договорів факторингу, а перехід права вимоги відбувається в день підписання кожного з Реєстрів.
       29.05.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу №29/05/25-Е відповідно до умов якого останнє відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
       Згідно із п.4.1. договору право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. 
       Із підстав викладеного, посилаючись на наявний у справі витяг з Реєстру прав вимоги №б/н від 29.05.2025, вважає доведеним факт переходу від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача права грошової вимоги до відповідача на загальну суму 20 176,47 грн. 
       При цьому, укладання договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до виникнення кредитних правовідносин з ОСОБА_1 від 17.02.2022, на думку позивача, не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору договір факторингу був чинним. Тоді як право вимоги по кредитному договору передані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс» та в подальшому позивачу на підставі Реєстру, який оформлений належним чином.
       Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 30.09.2025 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 02.10.2025.
       15.10.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив представника відповідача - адвоката Мотальової-Кравець В.Ю. на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване. 
       15.10.2025 позивачем подано до апеляційного суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу. 
       Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення в межах вимог апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з наступного.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено Договір факторингу №28/1118-01.
У розумінні п.1.3. цього договору право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошової вимоги до боржників по сплаті боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників у повному обсязі за відповідним Реєстром права вимоги (п.4.1. договору).
Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.8.1. цього договору та закінчується 28.11.2019, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (п.8.2)./а.с.70-72/
28.11.2019 між ТОВ Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено Додаткову угоду №19 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, за якою строк дії цього договору закінчується 31.12.2020, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором./а.с.72/
31.12.2020 між ТОВ Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено Додаткову угоду №26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, за якою строк дії цього договору закінчується 31.12.2021, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором./а.с.73-75/
31.12.2022 між ТОВ Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено Додаткову угоду №27 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, за якою строк дії цього договору закінчується 31.12.2022, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором./а.с.75/
31.12.2022 між ТОВ Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено Додаткову угоду №31 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, за якою строк дії цього договору закінчується 31.12.2023, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором./а.с.75/
31.12.2023 між ТОВ Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено Додаткову угоду №32 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, за якою строк дії цього договору закінчується 31.12.2024, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором./а.с.76/
17.02.2022 ОСОБА_1 заповнила Заявку на отримання грошових коштів у кредит, де наявні відомості про персональні дані позичальника, у тому числі: фінансовий номер телефону НОМЕР_2 ; електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_1 ; номер картки: НОМЕР_3 ./а.с.21/
17.02.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір кредитної лінії №939656361, підписаний останньою одноразовим ідентифікатором MNV7A7C9.
За цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, у розмірі кредитного ліміту на суму 11 100,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п.2.1. договору).
Кредитодавець надає перший транш за договором у сумі 11 100,00 грн. одразу після укладення договору, який має бути повернено до 19.03.2022 (п.2.3. договору).
Кредитодавець в якості суб`єкта первинного фінансового моніторингу до укладення Договору та встановлення ділових відносин здійснив усі необхідні дії спрямовані на виконання вимог законодавства про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, в тому числі здійснив заходи належної перевірки особи позичальника, в тому числі позичальнику запропоновано здійснити ідентифікацію технічними засобами, що використовуються кредитодавцем. Верифікація позичальника здійснена шляхом отримання інформації про позичальника з офіційного та/або надійного джерела, а саме наступним способом: спосіб верифікації Система BankLD НБУ; дата отримання інформації 15.01.2022; ідентифікатор для перевірки сесії передачі інформації 945323f3-3lb9-413a-afc1-ab8a6lfeec10 (п.4.7. договору).
За умови якщо позичальник не скористається умовами зменшення витрат та загальної вартості кредиту за договором на умовах п.8.5. договору, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за весь строк дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 766,50;% річних, що на день укладення договору становить 2,10% в день від уми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним (п.83. договору).
Зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом після закінчення дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 1087,70% річних, що на день укладення договору становить 2,98% в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним (п.8.4. договору)./а.с.34-36/
Передувало укладенню такого договору підписання ОСОБА_1 паспорту споживчого кредиту продукту «СМАРТ» по договору №939656361 від 17.02.2022, де визначено загальні умови кредитування./а.с.32/
17.02.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перераховано через банк платника ПАТ КБ «Глобус» на рахунок отримувача ОСОБА_1 №4441-11ХХ-ХХХХ-2668 у розмірі 11 100,00 грн.; призначення платежу: переказ коштів згідно договору №939656361 від 17.02.2022, ОСОБА_1 , код 3568005607, для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_3 , без ПДВ, безготівкове зарахування moneyveo SFD Visa Transfer, що підтверджується копією платіжного доручення від 17.02.22./а.с.10/
05.05.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) підписано протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно із Реєстром прав вимоги №175 від 05.05.2022./а.с.67/
31.12.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) складено Акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2023 зі сплати суми фінансування за Реєстром прав вимоги №175 від 05.05.2022 за Договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 на загальну суму 18 426 049,37 грн./а.с.67/
30.10.2023 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт укладено договір факторингу №30/1023-01, за яким клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначених цим договором (п.2.1. договору); строк його дії закінчується 31.12.2024 (п.8.2. договору); а предметом договору є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимог./а.с.62-66/
31.10.2023 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перерахувало через ПуАТ «КБ «Акордбанк» на користь ТОВ «Таліон Плюс» грошові кошти у розмірі 3 139 070,13 грн., призначення платежу: оплата за відступлення права вимоги згідно із Реєстром прав вимоги №1 від 30.10.2023 та договору факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023, без ПДВ./а.с.59/
09.11.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» сформовано довідку щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі, за змістом якої установлено особу позичальника ОСОБА_1 та її персональні дані; договір №939656361 від 17.02.2022 14:59:06;сума кредиту: 11 100,00 грн.; строк кредитування: 30;процентна ставка: 1,84% в день; електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; номер телефону: НОМЕР_2 ;заявка на кредит подана: 17.02.2022 о 14:57; акцепт оферти позичальником: одноразовий ідентифікатор MNV7A7C9; ідентифікатор відправлено позичальнику: 17.02.2022 14:58:17; номер телефону: НОМЕР_2 ; ідентифікатор введено позичальником/відправлено товариству 17.02.2022 14:59:09; перерахування грошових коштів позичальнику 17.02.2022 14:59:53./а.с.13/
29.05.2025 між ТОВ «ФК «ЕЙС» (фактор) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (клієнт) укладено договір факторингу №29/05/25-Е; відповідно до п.1.2. цього договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно із Додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги./а.с.54-58/
29.05.2025 між ТОВ «ФК «ЕЙС» (фактор) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (клієнт) складено та підписано Акт прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025, за яким фактор, серед іншого, набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №939656361 від 17.02.2022./а.с.49,52/
Із 04.06.2025 по 06.06.2025 ТОВ «ФК «ЕЙС» перераховано через АТ «Універсал Банк» на рахунок отримувача ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 4 437 227,55 грн.; призначення платежу: частково оплата фінансування за відступлення права вимоги згідно із Договором факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025, без ПДВ, що підтверджується платіжними інструкціями в національній валюті від 04.06.2025 №243, №245, №246, №247, 248./а.с.46-48/
До позовної заяви позивачем додано: алгоритм дій ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно укладення кредитних договорів; Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»; Порядок дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору, отримання фінансових послуг Манівео./а.с.11-12, 14-20, 23-26/
ТОВ «ФК «ЕЙС» складено виписку з особового рахунку за кредитним договором №939656361 від 17.02.2022 стосовно ОСОБА_2 за період із 29.05.2025 по 05.06.2025, за якою: прострочене тіло - 11 100,00 грн.; прострочені відсотки - 9 076,47 грн., а всього 20 176,47 грн./а.с.43/
На підтвердження заявленого розміру стягнення заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» складено розрахунки заборгованості./а.с.44,45/
Представництво інтересів ТОВ «ФК «ЕЙС» в суді першої інстанції забезпечувалося Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» на підставі договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025 та додаткової угоди до нього від 30.05.2025./а.с.40-42/
Додатком №1 до договору є протокол погодження вартості послуг, за яким: усна консультація - 500,00 грн./год.; підготовка адвокатського запита - 500,00 грн./год.; вивчення матеріалів справи - 500,00 грн./год.; аналіз судової практики - 500,00 грн./год.; складання позовної заяви - 2500,00 грн./год.; участь у судовому засіданні - 1200,00 грн./год.; участь у відеоконференції - 700,00 грн./год.; підготовка та подача клопотань/заяв та інших процесуальних документів до суду - 500,00 грн./год.; складання апеляційної скарги - 3000,00 грн./год.; складання касаційної скарги - 4000,00 грн./год.; підготовка та укладення мирової угоди - 3000,00 грн./год.; відзив на позовну заяву/відповідь на відзив - 700,00 грн./год.; заперечення/додаткові пояснення - 700,00 грн./год.; відзив на апеляційну скаргу/відповідь на відзив на апеляційну скарг - 1000,00 грн./год./а.с.42/
05.06.2025 між АБ «Тараненко та партнери» та ТОВ «ФК «ЕЙС» складено Акт прийому-передачі наданих послуг, який включає себе такі послуги: 1) складання позовної заяви - 2 год./5 000,00 грн.; 2) вивчення матеріалів справи - 2 год./1 000,00 грн.; 3) підготовка адвокатського запиту - 1 год./500,00 грн.; 4) підготовка та подача апеляційної скарги - 1 год./500,00 грн., а всього 7 000,00 грн./а.с.39/
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив із того, що на момент укладення 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» договору факторингу, з наступною зміною фактора, кредитного договору №939656361 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено не було, оскільки такий договір був укладений лише 17.02.2022.
Тоді як згідно положень чинного законодавства, відступлення майбутніх вимог можливе лише за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу, що в спірних правовідносинах не встановлено.
Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.
       Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
       За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
       Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
       Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі (частина друга статті 639 ЦК України).
       Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
       Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
       Кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним ( 
заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
       У відповідності до статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
       За змістом частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
       У постанові Верховного Суду від 04.12.2018 (справа №10/5026/995/2012) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.
       Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення (постанова Верховного Суду від 14.06.2023 у справі №755/15965/17).
       У постанові Верховного Суду від 18.10.2023 у справі №905/306/17 сформовано висновок, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012).
       Згідно із частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Частинами першою - четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).
       Згідно із позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою у справі №129/1033/13-ц від 18.03.2020, принцип змагальності передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Відповідно, цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.
       У справі, яка переглядається матеріалами справи підтверджено, що укладання договорів факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до виникнення кредитних правовідносин із боржником ОСОБА_1 не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки відповідні правочини є дійсними, а право вимоги по кредитному договору передані на підставі реєстрів, оформлених належним чином.
       Відповідні реєстри про передачу права вимоги, наявні у матеріалах справи, та є належними доказами щодо передачі відступлення права вимоги у спірних правовідносинах, оскільки умовами договору передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється в момент підписання реєстру права вимоги.
       Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачем факту відступлення права грошової вимоги за кредитним договором від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс», і відповідно до наступних кредиторів.
       При цьому колегія суддів ураховує, що при визначенні дійсності вимоги підлягають застосуванню норми статті 204 ЦК України, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, поки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Наведене відповідає сталій позиції Верховного Суду, зокрема, сформованій у справах №916/1171/18 від 16.04.2019, №910/8682/18 від 14.11.2018, №904/8978/17 від 30.08.2018.
       Апеляційний суд приймає до уваги відсутність у справі доказів, які б свідчили про недійсність переданих вимог в силу прямого припису статті 204 ЦК України. Отже, відповідні договори факторингу є чинними, а тому підлягають виконанню.
       Стосовно підставності стягнення заборгованості за кредитним договором, колегія суддів ураховує наступне
       Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
       Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
       При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
       Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
       Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
       Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
       За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
       Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
       Із матеріалів справи убачається, що 17.02.2022 відповідач уклав із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договір №939656361, підписавши його одноразовим ідентифікатором. Крім одноразового ідентифікатору реквізити сторін договору мають інші відомості про відповідача, а саме: дані паспорту та ідентифікаційний код, тобто в розумінні Закону України «Про електронну комерцію» договір кредитної лінії, підписаний відповідачем, і є належним та допустимим доказом на підтвердження кредитних зобов`язань.
       Доказів, що указані в договорі та паспорті споживчого кредиту одноразові ідентифікатори та персональні дані належать третім особам, а не позичальнику, останнім не надано, тоді як наведений позивачем алгоритм укладення договорів виключає підстави вважати, що без їх погодження позичальник міг отримати кредитні кошти.
       Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20, від 12.08.2022 у справі №234/7297/20, від 09.02.2023 у справі №640/7029/19.
       Отже, підписавши указаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому істотні умови кредитування та взяв на себе відповідні зобов`язання. При цьому, нерозуміння умов зобов`язання не звільняє сторону від його виконання. Це загальний принцип цивільного права, який означає, що особа, яка прийняла на себе зобов`язання, несе відповідальність за його виконання. До того ж, діючи добросовісно, позичальник, будучи попередньо ознайомленим із умовами кредитування, викладеними у паспорті споживчого кредиту, мав можливість відмовитися від договору без пояснення причин. Відповідач таким правом не скористався та до звернення позивача в суд із відповідним позовом не ставив під сумнів умови кредитування, зокрема, розмір відсотків, у контексті їх несправедливості.
       За встановлених обставин, колегія суддів дійшла висновка, що позичальник, будучи вільним в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, погодив істотні умови зобов`язання та допустив порушення його виконання. Доводів на спростування викладеного відповідачем не надано, як і заперечень щодо підставності стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками.
       Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів ураховує наступне.
       Згідно з пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, у разі відмови - на позивача.
       Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).
       Для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справі №925/1545/20 від 18.02.2022.
У постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №824/9/22 зазначено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.
Відтак, відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу, що узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №127/9918/14-ц.
Із огляду на викладені норми права, ураховуючи критерій складності справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про достатність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, понесену в суді першої інстанції у розмірі 3000,00 грн., що відповідатиме принципу пропорційності, критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
Згідно зі статтею 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» підлягає стягненню судовий збір за подачу позову у розмірі 2422,40 грн. та за подачу апеляційної скарги у розмірі 3633,60 грн.
       Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» - задовольнити.
Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 21 серпня 2025 року - скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (ЄДРПОУ 42986956) заборгованість за кредитним договором №939656361 від 17 лютого 2022 року в розмірі 20 167,47 грн., судовий збір у розмірі 6 056,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн., а всього 29 223,47 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя                                                                Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                Г.Л. Карпушин

                                                                               О.І. Обідіна