Справа № 126/1738/24
Провадження № 22-ц/801/373/2026
Категорія: 88
Головуючий у суді 1-ї інстанції Губко В. І.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року	Справа № 126/1738/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Голоти Л. О., Стадника І. М.,
з участю секретаря судового засідання Ходакової М. Г., 

учасники справи:
заявник – ОСОБА_1 ,
заінтересована особа – Орган опіки і піклування Бершадської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2025 року, ухвалене у складі судді Губка В. І. у залі суду,
встановив:

Короткий зміст вимог 
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про визнання фізичної особи недієздатною та призначення їй опікуна.
Заява обґрунтована тим, що бабуся заявника – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує постійної сторонньої допомоги, оскільки її стан здоров`я постійно погіршується внаслідок судинної деменції. 
ОСОБА_1 здійснює постійну сторонню допомогу та надає їй всі необхідні умови для повноцінного проживання, належний рівень у побуті, доглядає за її майном.
Бабуся не може себе самостійно обійти за станом здоров`я, вона не може фізично належно користуватись пенсією, допомогою від держави, тому виникла необхідність у визнанні її недієздатною особою та на правовій підставі отримувати її пенсію від держави на її ж утримання.
Покликаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд:
- призначити по справі судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити питання встановлення психічного чи іншого розладу здоров`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- визнати недієздатною або обмежено дієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- визнати його опікуном (піклувальником) над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2025 року заяву було задоволено частково та вирішено визнати ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , недієздатною та встановити над нею опіку.
В іншій частині заявлених вимог відмовлено. 
Визначено строк дії рішення в частині визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною два роки, з моменту набрання даним рішенням законної сили. 
До призначення у встановленому законом порядку опікуна над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , його обов`язки, відповідно до вимог ст. 65 ЦК України, покладено на Орган опіки та піклування Бершадської міської ради.
Задовольняючи заяву у частині визнання ОСОБА_2 недієздатною, суд першої інстанції врахував наявність у ОСОБА_2 хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок якого ОСОБА_2 не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Разом із тим місцевий суд зазначив, що конституційний обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України, має перевагу над бажанням заявника бути опікуном недієздатної особи за обставин існування в останньої інших членів сім`ї, які також можуть бути опікунами.
Подання органу опіки та піклування Бершадської міської ради про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною бабусею ОСОБА_2 не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном.
Інших об`єктивних підстав призначення недієздатній ОСОБА_2 опікуна ОСОБА_1 у зазначеному поданні не міститься. 
Матеріали справи також не містять будь-яких доказів про наявність у ОСОБА_2 позитивного відношення, прив`язаності до особи, яка бажає стати опікуном, що свідчило б про наявність довірливих та доброзичливих стосунків між ними, а, відтак, і про те, що призначення опікуном саме заявника відповідатиме її інтересам. 
Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості інших осіб виконувати опікунські обов`язки над недієздатною особою суду не надано. 
Обґрунтування подання органу опіки та піклування щодо призначення опікуном саме ОСОБА_1 належним чином не мотивовано, що, на переконання суду, свідчить про застосування суто формального підходу до вирішення питання про призначення заявника опікуном ОСОБА_2 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із таким судовим рішенням, заявник подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні заяви про призначення його опікуном скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення заяви.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 22 грудня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Оніщук В. В., судді: Стадник І. М., Голота Л. О.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 08 січня 2026 року справу призначено до розгляду на 29 січня 2026 року о 10 год 20 хв.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги зводяться до доводів заяви.
Суд першої інстанції помилково не врахував обґрунтоване подання органу опіки і піклування щодо доцільності призначення ОСОБА_1 опікуном над його бабусею та залишив поза увагою, що син ОСОБА_2 та батько заявника помер у 2021 році, заявник є єдиним онуком та спадкоємцем ОСОБА_2 .
На переконання скаржника, суд безпідставно вимагає доказів особистої прихильності недієздатної особи, вимагаючи довести позитивне ставлення недієздатної особи до кандидата у опікуни, довірливі стосунки, особисту прив`язаність. Це юридично неможливо, оскільки ОСОБА_2 недієздатна, страждає на судинну деменцію і не може висловити волевиявлення.
Місцевий суд необґрунтовано застосував презумпцію недобросовісності, зазначивши, що заява подана ОСОБА_1 з метою уникнення можливих зловживань в умовах воєнного стану, адже це є припущенням, не заснованим на доказах.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала з посиланням на викладені у ній підстави.
Представник заінтересованої особи – Органу опіки і піклування Бершадської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини, встановлені судом
ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а. с. 6, 8).
Місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями паспортів, витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, витягами з реєстру територіальної громади (зворот а. с. 3, 4, а. с. 5, 42, 46).
Відповідно до висновку про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, наданого КНП «Бершадський ЦПМСД» від 05 липня 2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (а. с. 47).
Відповідно до консультативного висновку спеціаліста КНП «Бершадська ОЛІЛ Бершадської міської ради» від 13 липня 2024 року ОСОБА_2 встановлено діагноз - Інша судинна деменція. Потребує стороннього догляду (а. с. 48). 
Син ОСОБА_2 та батько ОСОБА_1 – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 (а. с. 10).
У справі було проведено судово-психіатричну експертизу, відповідно до висновку якої № 194 від 20 березня 2025 року:
1. ОСОБА_2 страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді судинної деменції (F01.8).
2. ОСОБА_2 з урахуванням наявного психічного захворювання не здатна розуміти характер і фактичний зміст власних дій та не здатна керувати ними.
3. ОСОБА_2 потребує опіки (а. с. 28-30).
Відповідно до протоколу № 100 від 25 червня 2025 року КНП «Бершадський ЦПМСД» ОСОБА_1 за станом здоров`я може надавати соціальні послуги (а. с. 51). 
Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов потенційного опікуна, піклувальника головним спеціалістом відділу соціального захисту та охорони здоров`я населення Коновал О. В. та директором КУ ЦСС Крук Л. М. на підставі заяви ОСОБА_1 було проведено обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_1 . Будинок складається з 4 кімнат, будинок без комунальних зручностей. Санітарно-гігієнічні умови в будинку задовільні. В ОСОБА_2 є окрема кімната, в якій чисто та в будинку є все необхідне для належного проживання (а. с. 52).
Відповідно до довідок КНП «Бершадська ОЛІЛ Бершадської міської ради» від 24 червня 2026 року ОСОБА_1 за останні 5 років за наркологічною та психіатричною допомогою не звертався (а. с. 50).
Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_1 на території України станом на 24 червня 2025 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а. с. 53, 58).
Відповідно до подання органу опіки і піклування Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області № 01-18/1583 від 08 серпня 2025 року рада вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 опікуном над його бабусею ОСОБА_2 , у разі визнання її недієздатною (а. с. 38).

Позиція суду апеляційної інстанції
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише у частині відмови у задоволенні вимог про призначення опікуна, у іншій частині рішення апеляційним судом не переглядається.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає.
Україна є демократичною, правовою, соціальною державою, в якій людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України).
Відповідно до Основного Закону України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; кожен має право на повагу до його гідності; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 21, частина друга статті 22, частина перша статті 28, частина перша статті 29, частини перша, друга статті 55 Конституції України).
Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права.
Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.
Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.
Відповідно до ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 39, частина перша статті 40 ЦК України).
Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (частини перша–третя статті 41 ЦК України).
Відповідно до статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.
Положеннями частини першої статті 67 ЦК України передбачено, що опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
У ході розгляду цієї справи судом першої інстанції було призначено судово-психіатричну експертизу, за результатами проведення якої було надано висновок експерта про те, що ОСОБА_2 страждає на хронічний стійкий психічний розлад, не може усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними та потребує опіки.
Встановивши, що ОСОБА_2 має хронічний стійкий психічний розлад, який позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи, місцевий суд дійшов висновку про визнання її недієздатною та встановлення над нею опіки.
Разом з тим, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном на недієздатною бабусею, суд першої інстанції вважав подання органу опіки та піклування щодо призначення опікуном саме ОСОБА_1 належним чином не мотивованим, що на переконання суду, свідчить про застосування суто формального підходу до вирішення питання про призначення заявника опікуном ОСОБА_2 .
Колегія судів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Згідно зі статтею 64 ЦК України опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені;  2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Згідно з підпунктами 3.2, 3.3 Правил опіки та піклування опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. Документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, – рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі.
Отже, можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування.
У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21), від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23), від 24 липня 2024 року у справі № 727/597/24 (провадження № 61-6720св24).
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
У справі, що розглядається, можливість ОСОБА_1 здійснювати повноваження опікуна перевірена органом опіки та піклування, за наслідками чого висловлено пропозицію про доцільність призначення саме його опікуном над бабою.
Також органом опіки і піклування встановлено, що інших родичів, які б могли здійснювати опіку над ОСОБА_2 немає, адже її чоловік та син померли.
На переконання колегії суддів, таке подання органу опіки та піклування про призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 викладене з урахуванням її інтересів.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що при розгляді справи не встановлено обставин, які вказують про те, що поведінка заявника ОСОБА_1 , який виявив бажання бути опікуном, суперечить інтересам баби, визнаної судом недієздатною. Бажання заявника бути опікуном близькій людині є однією із визначених законом вимог для призначення особи опікуном.
До суду апеляційної інстанції представник заявника надала копію заповіту ОСОБА_2 від 20 грудня 2017 року, у якому вона заповіла усе своє майно онуку – ОСОБА_1 . Така обставина свідчить про прихильне ставлення ОСОБА_2 до заявника.
Також представник заявника надала апеляційному суду докази того, що мати заявника (невістка ОСОБА_2 ) – ОСОБА_4 є особою з інвалідністю другої групи, тому не може бути опікуном ОСОБА_2 .
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не встановив усіх обставин, які мають значення для вирішення справи, не надав належної правової оцінки поданим доказам, не врахував особливостей даної справи та тих обставин, у зв`язку з якими заявлено вимогу про призначення особи опікуном, та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви в частині призначення опікуна.
Ураховуючи викладене, суд першої інстанції неналежним чином розглянув заяву  ОСОБА_1 щодо призначення його опікуном над недієздатною фізичною особою, не надав належної правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, не встановив необхідних для вирішення цієї справи обставин, зокрема, чи відповідає заявник критеріям, які не позбавляють його цього права, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення такої заяви.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині слід скасувати та ухвалити у відповідній частині нове судове рішення, яким задовольнити вимоги заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном над ОСОБА_2 .

Щодо судових витрат
Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2025 року у частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення опікуна скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_1 про призначення опікуна над ОСОБА_2 задовольнити.
Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , опікуном над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .
У решті рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий           В. В. Оніщук

Судді          Л. О. Голота 

І. М. Стадник