ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року 	м. Полтава	Справа №440/12423/25	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді – Шевякова І.С., 
за участю:
секретаря судового засідання – Бахарєва П.А. 
представника позивача – Смольський Ю.С.
представника відповідача – Маланія М.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Позовні вимоги:
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №000/571/32-00-07-04-19 від 25.08.2025.
Під час розгляду справи суд
В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" (далі також позивач, ПрАТ "Полтавський ГЗК") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі також відповідач, Східне МУ ДПС) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/12423/25, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження /том І, а.с. 167-168/.
Протокольною ухвалою суду від 03.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті /том І, а.с. 252-255/.

Аргументи учасників справи
При зверненні до суду позивач стверджував про порушення своїх прав у сфері публічно-правових відносин рішенням щодо протиправної відмови в суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (далі – ПДВ) за травень 2025 року за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн, по декларації з податку на додану вартість за травень 2025 року (від 19.06.2025 вх. №9178121954).
Відмова, вчинена оскаржуваним рішенням, у бюджетному відшкодуванні, була обґрунтована висновками контролюючого органу, викладеними у відповідному акті перевірки, про те, що кінцевим бенефіціарним власником позивача, який входить у групу компаній “Ferrexpo”, є фізичні особи ОСОБА_1 та його найближчі родичі, щодо яких застосовані спеціальні економічні санкції. Застосування спеціальних економічних санкцій тягне наслідком правову заборону на здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість. 
Позивач наполягав на тому, що висновок про те, що саме ОСОБА_2 чи його близькі особи є кінцевим бенефіціаром позивача, не відповідає дійсності й, зокрема, відомостям Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та іншим публічним відомостям.
Тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню, оскільки висновок Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про кінцевого бенефіціарного власника ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат”, ОСОБА_3 , не підтверджений належними та допустимими доказами, а процедура встановлення такої обставини під час податкової перевірки є неправомірною та недопустимою.
Позивач стверджував, що відповідач під час встановлення факту бенефіціарного власника позивача через опосередковане володіння корпоративними правами групи компаній “Ferrexpo” здійснив дії не відповідно до закону та вийшов за межі своїх повноважень.
Зокрема, доводячи наявність у вказаної фізичної особи статусу кінцевого бенефіціарного власника (контролера) Товариства, відповідач посилається на Звіт незалежного аудитора за 2023 рік щодо Товариства, Проміжний результат за шість місяців, що закінчилися 30.06.2024, компанії Ferrexpo PLC., ухвалу колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 30.01.2025 у справі №757/39743/23-к. Однак, за твердженням позивача, жоден з наведених документів не підтверджує наявність у Фізичної особи статусу кінцевого бенефіціарного власника (контролера) Товариства, як і саму наявність у Товариства кінцевого бенефіціарного власника (контролера). Цитовані відповідачем документи не доводять факту вчинення посадовими особами Товариства порушень, як і факту застосування санкцій до Товариства.
Відповідач проти позову заперечував.
У відзиві на позов /том І, а.с. 177-180/ представник відповідача зазначав, що висновки, зроблені за результатами перевірки щодо встановлених ПрАТ "Полтавський ГЗК" порушень, є об`єктивними, обґрунтованими, задокументованими та такими, що відповідають нормам чинного законодавства.
Пояснював, що відповідно до схематичного зображення структури власності ПрАТ "Полтавський ГЗК" згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відображено учасників структури власності ПрАТ "Полтавський ГЗК".
Так, акціями підприємства ПрАТ "Полтавський ГЗК" володіє:
- 100 % "Ferrexpo AG", країна – Швейцарія.
Акції "Ferrexpo AG" належить:
- 99,999999% "Ferrexpo PLС", країна - Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії;
- 0,000001% ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), громадянин Швейцарської Конфедерації.
Інша фізична особа, що здійснює контроль, зазначено з позначкою "відсутня".
Згідно до пп.14.1.2411 п.14.1 статті 14 Податкового кодексу, термін "кінцевий бенефіціарний власник" вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".
Відповідно до розділу 810000 "Примітки - Корпоративна інформація та Звіт про відповідність вимогам МСФЗ" Звіту незалежного аудитора за 2023 рік по ПрАТ "Полтавський ГЗК" (вх. №4777/6/ЕКПП від 10.06.2024): "…Станом на 31 грудня 2023 року Компанія має єдиного акціонера Ferrexpo AG, якому належить 100% акцій (310 000 000 шт). Аналогічний стан був і на 31 грудня 2022 року.
24 травня 2007 року компанія Ferrexpo рlс ("Кінцева материнська компанія") придбала 100% частку в компанії Ferrexpo AG за рахунок обміну акцій, у результаті чого відбулося об`єднання підприємств під спільним контролем. Частку менше 50% в компанії Ferrexpo рlс у кінцевому рахунку утримує компанія Мinсо Trust, яка була створена для управління часткою участі у Групі компаній Ferrexpo, яка належить ОСОБА_6 та його найближчим родичам...".
При проведенні перевірки використано дані Проміжного результату за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2024, компанії Ferrexpo PLC (опублікованого 31.07.2024 на офіційному веб-сайті www.ferrexpo.com): "Найбільшим акціонером групи є "Fevamotinico S.a.r.l." ("Fevamotinico"), компанія, яка зареєстрована в Люксембурзі. Fevamotinico в кінцевому підсумку повністю належить "The Minco Trust", яка в свою чергу належить ОСОБА_6 та двоє інших членів його родини є бенефіціарами. На момент опублікування цього звіту, Fevamotinico володіє 49,3 % акціонерного капіталу "FERREXPO PLC" (31.12.2023 – 49,3 %, 30.06.2023 – 49,5 %)."
Крім того, відповідно до ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 30.01.2025 у справі №757/39743/23-к (розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, reyestr.court.gov.ua) ОСОБА_7 є бенефіціарним власником та опосередковано володіє часткою у статутному капіталі ПрАТ "Полтавський ГЗК" код ЄДРПОУ 00191282 у розмірі 49,3%.
Водночас за даними Державного реєстру санкцій, щодо ОСОБА_7 , Zhevaho Kostiantyn, податковий номер НОМЕР_1 ) у порядку, встановленому Законом України від 14 серпня 2014 року № 1644-VІІ «Про санкції», прийнято рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), зокрема щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань.
03.10.2025 до суду надійшла відповідь на відзив /том І, а.с. 191-194/, у якій представник позивача наголошував, що зі змісту витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань щодо позивача слідує, що кінцевий бенефіціарний власник (надалі по тексту також - КБВ) у ПрАТ “Полтавський ГЗК” відсутній, причина відсутності – неможливо визначити КБВ через наявність у структурі власності публічної компанії, акції якої допущені до торгів на Лондонській Фондовій біржі.
Представник позивача наголошував на тому, що частки фізичної особи та двох членів його родини не виокремлені, з наданих відповідачем доказів неможливо встановити, яка саме частка у "Fevamotinico S.a.r.l." ("Fevamotinico") належить підсанкційній особі — більше чи менше 25%.
Відповідно, податковий орган, зазначаючи про здійснення непрямого вирішального впливу на компанії групи, ґрунтує свої висновки на припущеннях та на доказах, які не підтверджують відповідні обставини.
Також представник позивача зазначав, що компанія Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) є публічною акціонерною компанією, акції якої допущені до торгів на Лондонській фондовій біржі. З огляду на це, акціонери компанії Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) можуть постійно змінюватися. Компанія Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) управляється Радою Директорів, яка може здійснювати всі повноваження Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), незалежно від того, чи стосуються вони управління бізнесом Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), чи ні. Акціонери Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) можуть давати вказівки компанії лише шляхом прийняття спеціальних рішень. За правом Англії спеціальне рішення вимагає не менше 75% голосів. Оскільки частка Fevamotinico S.a.r.l. (Февамотініко С.а.р.л.), яка складає 49,32%, не досягає цього порогу, ані Fevamotinico S.a.r.l. ( ОСОБА_8 а.р.л.), ані Фізична особа не можуть одноосібно керувати або здійснювати одноосібний контроль над Радою Директорів шляхом прийняттям спеціального рішення.
Позивач наполягав на тому, що податковий орган, посилаючись на джерела інформації за 2023 та 2024 роки, використовує неактуальні, нерелевантні в часі дані, оскільки документальна перевірка проводилася з 09.06.2025 по 24.06.2025.
Крім того, представник позивача наполягав на тому, що наявність кримінального провадження №62019000000000890, в якому не винесено вироку суду або ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, в силу приписів частини шостої статті 78 КАС України не дає податковому органу можливості встановлювати будь-які факти на підставі матеріалів досудового розслідування та ухвал слідчого судді.
27.10.2025 до суду надійшли додаткові пояснення, в яких представник відповідача, крім доводів, аналогічних викладеним у відзиві на позов, зазначав, що інформація, наведена в "Меморандумі щодо структури власності та контролю над Феррекспо ПЛС" лише підтверджує висновки контролюючого органу, сформовані в Акті перевірки від 30.07.2025 №550/32-00-07-04/00191282, які були зроблені на підставі аналізу тієї ж інформації з того ж джерела, яким користувалися автори зазначених Меморандумів /том І, а.с. 213-217/. 
03.11.2025 до суду надійшли додаткові пояснення ПрАТ "Полтавський ГЗК" /том І, а.с. 236-240/, в яких представник позивача зазначав. що Fevamotinico S.a.r.l. (Февамотініко С.а.р.л.) не може здійснювати вирішального впливу на діяльність Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС); Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) управляється незалежною Радою Директорів, яка не залежить від Fevamotinico S.a.r.l. (Февамотініко С.а.р.л.); Фізична особа не має жодної посади чи важелів впливу на корпоративне управління як Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), так і Ferrexpo AG (Феррекспо АГ).
Таким чином, можливість здійснювати вирішальний вплив на позивача, за твердженням представника позивача, завершується на рівні Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), та неможливо визначити КБВ Позивача у зв`язку з наявністю публічної компанії (Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС)) у структурі власності позивача.
Крім того представник позивача пояснював, що The Minco Trust (Зе Мінко Траст) є дискреційним трастом під управлінням Довірчого власника, який повністю контролює всі активи The Minco Trust (Зе Мінко Траст). Особи, зазначені як дискреційні вигодоодержувачі The Minco Trust (Зе Мінко Траст) (Фізична особа та двоє його родичів), не мають жодного гарантованого права (включно з будь-яким правом на отримання вигоди чи доходу) на майно The Minco Trust (Зе Мінко Траст) та не можуть впливати на рішення щодо нього. Будь-які активи можуть бути передані їм лише за рішенням Довірчого власника, і немає жодної гарантії, що це відбудеться. Таким чином, Фізична особа не має ані юридичного, ані фактичного вирішального впливу або контролю над The Minco Trust (Зе Мінко Траст), Fevamotinico Minco Limited (Февамотініко Мінко Лімітед), Fevamotinico S.a.r.l. (Февамотініко С.а р.л.), або будь-яких компаній групи Феррекспо, зокрема позивача.
21.11.2025 до суду надійшли додаткові пояснення Східного МУ ДПС /том І, а.с. 257-261/, в яких представник відповідача зазначав, що всі обставини, які підлягають встановленню та дослідженню в рамках справи №440/12423/25 вже були досліджені та оцінені Верховним Судом в постанові від 10.01.2024 у справі №910/268/23. В даній справі судами було досліджено питання встановлення у ОСОБА_7 статусу кінцевого бенефіціарного власника компанії ПрАТ "Полтавський ГЗК", та Верховним Судом було викладено остаточний висновок щодо наявності такого статусу. Дані обставини встановлені на підставі наявних в матеріалах справи №910/268/23 доказів, та з урахуванням всіх пояснень, наданих сторонами, з урахуванням чого такий висновок є обґрунтованим. 
Відтак, на думку представника відповідача, контролюючим органом було законно та обґрунтовано прийнято ППР від 25.08.2025 №000/571/32-00-07-04-19 форми "В3", відповідно до якого у ПрАТ "Полтавський ГЗК" виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за травень 2025 року в розмірі 39 757 769 грн, оскільки у відповідності до пп. 200.4, 200.12 та підпункту в) пункту 200.14 статті 200 Податкового кодексу України Східним МУ ДПС було встановлено відповідність обставин, встановлених щодо ПрАТ "Полтавський ГЗК" умовам вищезазначених норм податкового законодавства, які визначають неможливість здійснення виплат даному суб`єкту господарювання сум бюджетного відшкодування.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з мотивів, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях, які містяться в матеріалах справи, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог у повному обсязі з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях, просив суд відмовити позивачеві в задоволенні позову повністю.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Фактичні обставини
ПрАТ "Полтавський ГЗК" з 05.01.1995 зареєстровано у статусі юридичної особи, про що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 22.09.2004 вчинено запис за №15841200000000014 /том І, а.с. 196-206/. Основним зареєстрованим видом економічної діяльності позивача за КВЕД є добування залізних руд. Функції керівника юридичної особи виконує ОСОБА_9 . У переліку засновників (учасників) юридичної особи значиться: “Акціонери відповідно до реєстру”. 
У витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ПрАТ "Полтавський ГЗК" /том І, а.с. 196-206/ у графі “Інформація про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи” значиться, що кінцевий бенефіціарний власник відсутній. Причина відсутності кінцевого власника: “неможливо визначити КБВ через наявність у структурі власності публічної компанії, акції якої допущені до торгів на Лондонській Фондовій Біржі”.
19.06.2025 Товариство через електронний кабінет платника податків подало до контролюючого органу податкову декларацію з ПДВ за травень 2025 року (реєстраційний номер 9178121954) /том І, а.с. 22-25/ разом зі заявою про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у СЕА ПДВ та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника (Додаток 3), де в рядку 20.2 задекларовано суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, у розмірі 39 757 769,00 грн /том І, а.с. 38-40/.
Східним МУ ДПС відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.8 п.78.1 ст.78, п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) з урахуванням Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами) та наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 09.07.2025 №157-п, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" (код ЄДРПОУ 00191282) з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., по декларації з податку на додану вартість за травень 2025 року (від 19.06.2025 вх. № 9178121954).
За результатами перевірки складено акт від 30.07.2025 № 550/32-00-07-04/00191282 (далі – акт перевірки)/том І, а.с. 47-60/.
За Актом перевірки встановлені порушення:
- п. 198.2 п.198.3 ст. 198, п. 198.6 ст. 198 з урахуванням норм п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою), що призвело до завищення суми податкового кредиту по Декларації за травень 2025 року на суму 47 070 гривень. 
Вищезазначене призвело до порушення:
- п. 200.1, абз. в) п. 200.4 ст. 200 Кодексу, внаслідок чого завищено від`ємне значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в травні 2025 року у розмірі 47 070 гривень.
Крім того, перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень 2025 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, встановлено що ПрАТ "Полтавський ГЗК" на порушення підпункту "б" п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України та у відповідності до п.п. в) п. 200.14 ст. 200 ПК України, не має права на отримання бюджетного відшкодування за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки по декларації з податку на додану вартість за травень 2025 року в сумі 39 757 769 гривень /том І. а.с. 60/.
На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.08.2025 №000/571/32-00-07-04-19 форми "В3", яким встановлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування на 39 757 769 грн /том І, а.с. 14-15/.
Не погодившись із податковим повідомленням-рішенням від 25.08.2025 №000/571/32-00-07-04-19, позивач оскаржив його до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Норми права, що підлягають застосуванню
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Відповідно до підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності обставин, коли платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень..
Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема, дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).
Стаття 79 ПК України визначає особливості проведення документальної невиїзної перевірки. Пунктом 79.2 цієї статті встановлено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. 
У взаємозв`язку з викладеним, Законом України від 10.08.2023 №3317-IX “Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)”, окремі положення якого набрали чинності з 03.09.2023, а Закон у цілому – з 29.01.2024, статтю 200 ПК України було доповнено, зокрема, пунктами 200.41, 200.121, 200.141 такого змісту:
"200.41. Платники податку, щодо яких (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких) у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій не мають права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення (із змінами, внесеними згідно із Законом №3813-IX від 18.06.2024).
Суми такого від`ємного значення зараховуються у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
200.121. З дати прийняття рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", зупиняються бюджетне відшкодування узгодженої суми бюджетного відшкодування та перебіг строків здійснення такого бюджетного відшкодування, визначених цією статтею.
Зазначена в абзаці першому цього пункту сума бюджетного відшкодування залишається доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та перераховується цим органом на рахунок платника податку в обслуговуючому банку/небанківському надавачі платіжних послуг та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України, протягом п`яти операційних днів з дати прийняття рішення про скасування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України "Про санкції".
200.141. Якщо протягом періоду проведення контролюючим органом камеральної або документальної перевірки прийнято рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", такий контролюючий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення-рішення, в якому зазначається відмова в наданні бюджетного відшкодування.
Таке податкове повідомлення-рішення не підлягає оскарженню".

Висновки щодо правозастосування
За позицією позивача у цій справі, рішення відповідача є протиправним у зв`язку з недоведеністю висновку документальної перевірки про наявність у ОСОБА_7 статусу кінцевого бенефіціарного власника (контролера) ПрАТ "Полтавський ГЗК", як і наявність такого статусу у будь-якої іншої фізичної особи, з огляду на що контролюючий орган не мав права на застосування до Товариства обмежувальних заходів (санкцій) у вигляді позбавлення права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення ПДВ.
Фактичною підставою для висновку перевірки про відсутність у Товариства права на бюджетне відшкодування за травень 2025 року у контексті норми п. 200.41 ст. 200 ПК України були встановлені в ході перевірки обставини того, що за даними Державного реєстру санкцій щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , (податковий номер НОМЕР_1 ) у порядку, встановленому Законом України від 14.08.2014 №1644-VІІ “Про санкції”, прийнято рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), зокрема щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань. Санкції введено в дію Указом Президента України від 12.02.2025 №81/2025 "Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 12.02.2025 “Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)” Додаток 1, позиція 3. Дата прийняття рішення про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку встановленому Законом України від 14.08.2014 №1644-VІІ “Про санкції”: 12.02.2025. Термін дії санкцій - безстроково.
Контролюючим органом встановлено, що ОСОБА_7 є бенефіціарним власником та опосередковано володіє часткою у статутному капіталі ПрАТ "Полтавський ГЗК" (код ЄДРПОУ 00191282) у розмірі 49,3%.
Тож ключовим питанням цієї справи є єдине питання: чи підтверджується належними й допустимими доказами поза розумним сумнівом той факт, що фізична особа ОСОБА_7 є бенефіціарним власником та опосередковано володіє часткою у статутному капіталі ПрАТ "Полтавський ГЗК" (код ЄДРПОУ 00191282) у розмірі 49,3%.
Сторони не мали спору щодо того, що державою України у передбаченому законом порядку були застосовані спеціальні економічні та інших обмежувальні заходи (санкції), зокрема щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань, стосовно фізичної особи ОСОБА_7 , у порядку, встановленому Законом України "Про санкції". 
Сторони також не мали спору щодо правомірності цих спеціальних санкцій, в межах цієї справи під сумнів вони не ставилися.
Сторони не мали спору щодо того, що застосування спеціальних санкцій щодо фізичної особи ОСОБА_7 , який вважався податковим органом кінцевим бенефіціаром платника, було єдиною підставою для прийняття оскаржуваного рішення про відмову у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість.
Спір у цій справи наявний щодо єдиного питання: доведеності статусу бенефіціарного власника ПрАТ "Полтавський ГЗК" у фізичної особи ОСОБА_7 .
Задля відповіді на це питання суд має проаналізувати докази відповідного факту.
На користь прийнятого рішення податковий орган вказував на такі докази:
1. Проміжний результат компанії Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2024, опублікованого 31.07.2024 на офіційному сайті www.ferrexpo.com;
2. Звіт незалежного аудитора за 2023 рік по ПрАТ “Полтавський ГЗК” (вх. №4777/6/ЕКПП від 10.06.2024), на підставі аналізу яких контролюючий орган дійшов висновку про те, що компанія “Fevamotinico S.a.r.l.” належить “The Minco Trust”, яка у свою чергу належить ОСОБА_6 та двом іншим членам його родини;
3. Ухвала колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 30.01.2025 №757/39743/23-к, якою залишено без змін ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.09.2023 про накладення арешту у кримінальному провадженні №62019000000000890 від 14.06.2019, де з-поміж інших обставин справи суд зазначив про те, що ОСОБА_1 є бенефіціарним власником та опосередковано володіє часткою у статутному капіталі ПрАТ “Полтавський ГЗК” у розмірі 49,3%.
Вказані докази були вказані у Акті перевірки, що є підставою оскаржуваного рішення. Та на ці ж докази посилався відповідач у справі, наполягаючи на відмові у задоволенні позову.
Позивач наполягав на нерелевантності цих доказів в аспекті часу, змісту та їх правової природу, фактично стверджуючи про їх недопустимість і неналежність. Вказував на недопустиме їх походження, здобуття цих доказів органом державної влади не в порядку та не у спосіб, що встановлені законом. Також вказував на їх суперечність з офіційними даними державних реєстрів (див.розділ "Аргументи учасників справи").
Перевіряючи зазначені джерела інформації, використані відповідачем, на предмет їх належності та допустимості, суд зазначає таке. 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 73 КАС України ). Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (частина четверта статті 73 КАС України). 
Належність характеризується наявністю об`єктивного зв`язку між відомостями, які в них містяться, та фактами, що підлягають встановленню у справі.
Допустимим є доказ, який отриманий відповідно до встановленого законом порядку (стаття 74 КАС України). Допустимість характеризується через законність джерела отримання доказів, тобто суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Переходячи до аналізу кожної окремо взятої обставини, якою контролюючий орган доводив факт наявності у ОСОБА_3 статусу бенефіціарного власника, який опосередковано володіє часткою у статутному капіталі ПрАТ “Полтавський ГЗК” (код ЄДРПОУ 00191282) у розмірі 49,3%, суд розпочинає з дослідження самого поняття бенефіціарний власник у законодавстві України.
Законом України від 18.06.2024 №3813-IX “Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей податкового адміністрування під час воєнного стану для платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства”, який набрав чинності з 01.08.2024, ПК України було доповнено, зокрема, підпунктом 14.1.2411 такого змісту:
"14.1.2411. Термін "кінцевий бенефіціарний власник" вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".
Відповідно до преамбули Закону України від 06.12.2019 №361-IX "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", який набрав чинності з 28.04.2020, цей Закон спрямований на захист прав та законних інтересів громадян, суспільства і держави, забезпечення національної безпеки шляхом визначення правового механізму запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення (надалі – Закон №361-IX).
За визначенням, наведеним у пункті 30 частини першої статті 1 вказаного Закону, кінцевий бенефіціарний власник - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив (контроль) на діяльність клієнта та/або фізичну особу, від імені якої проводиться фінансова операція.
Кінцевим бенефіціарним власником є:
для юридичних осіб - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність юридичної особи (в тому числі через ланцюг контролю/володіння);
для трастів, утворених відповідно до законодавства країни їх утворення, - засновник, довірчий власник, захисник (за наявності), вигодоодержувач (вигодонабувач) або група вигодоодержувачів (вигодонабувачів), а також будь-яка інша фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність трасту (в тому числі через ланцюг контролю/володіння);
для інших подібних правових утворень - особа, яка має статус, еквівалентний або аналогічний особам, зазначеним для трастів.
Ознакою здійснення прямого вирішального впливу на діяльність є безпосереднє володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи.
Ознаками здійснення непрямого вирішального впливу на діяльність є принаймні володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи через пов`язаних фізичних чи юридичних осіб, трасти або інші подібні правові утворення, чи здійснення вирішального впливу шляхом реалізації права контролю, володіння, користування або розпорядження всіма активами чи їх часткою, права отримання доходів від діяльності юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування органів управління, а також вчинення правочинів, які дають можливість визначати основні умови господарської діяльності юридичної особи, або діяльності трасту або іншого подібного правового утворення, приймати обов`язкові до виконання рішення, що мають вирішальний вплив на діяльність юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, незалежно від формального володіння.
При цьому кінцевим бенефіціарним власником не може бути особа, яка має формальне право на 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі, але є комерційним агентом, номінальним власником або номінальним утримувачем, або лише посередником щодо такого права.
Стаття 51 Закону №361-IX регулює питання, пов`язані з інформацією про кінцевих бенефіціарних власників та структуру власності.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону №361-IX, юридичні особи повинні мати інформацію про кінцевого бенефіціарного власника або його відсутність та структуру власності.
Юридичні особи зобов`язані подавати інформацію про кінцевого бенефіціарного власника або про його відсутність та структуру власності для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
Юридичні особи, які є засновниками (учасниками) юридичних осіб, і фізичні особи, які є засновниками (учасниками) юридичних осіб та/або здійснюють вирішальний вплив на їхню діяльність, зобов`язані надавати на запит юридичних осіб інформацію, необхідну для подання юридичною особою для внесення або актуалізації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань інформації про кінцевого бенефіціарного власника та структуру власності юридичної особи, а також самостійно повідомляти юридичних осіб про зміну кінцевого бенефіціарного власника та/або структури власності юридичної особи протягом 5 робочих днів з дати виникнення такої зміни.
Як вже з`ясовано судом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно ПрАТ "Полтавський ГЗК", у графі “Інформація про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи” значиться, що кінцевий бенефіціарний власник відсутній. Причина відсутності кінцевого власника: “неможливо визначити КБВ через наявність у структурі власності публічної компанії, акції якої допущені до торгів на Лондонській Фондовій Біржі” /том І, а.с. 196-206/.
Згідно з ч. 2 ст. 51 Закону №361-IX, форма та зміст структури власності юридичної особи встановлюються положенням, яке затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, за погодженням з Міністерством юстиції України, крім осіб, визначених абзацами другим і третім цієї частини.
Методологія визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника розробляється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, за результатами проведеного обговорення з громадськістю, затверджується Кабінетом Міністрів України та Національним банком України.
Відповідно до абзацу четвертого частини другої статті 51 Закону №361-IX Кабінет Міністрів України спільно з Національним банком України постановою від 19.09.2023 №1011 затвердив Методологію визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника, метою якої є створення ефективної системи у сфері розкриття інформації про кінцевих бенефіціарних власників, удосконалення процесу визначення юридичними особами кінцевих бенефіціарних власників (надалі - Методологія).
У судових засіданнях представник відповідача підтвердив використання Методології при проведенні перевірки та прийнятті спірного рішення.
Сторона позивача наполягала на протиправності способу дій податкового органу з використанням Методології, вказуючи на відсутність у неї ознак нормативно-правового акту з огляду на те, що постанова КМУ від 19.09.2023 №1011, якою затверджено Методологію - не зареєстрована у Міністерстві юстиції України всупереч вимогам закону.
Перевіривши це твердження, суд вказує, що Указом Президента України від 3 жовтня 1992 року №493 "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" з 1 січня 1993 року запроваджена державна реєстрація нормативних актів.
Згідно з Положенням про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731, державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер.
При цьому реєстрації підлягають нормативно-правові акти будь-якого виду (постанови, накази, інструкції тощо), якщо в них є одна або більше норм, що зачіпають соціально-економічні, політичні, особисті та інші права, свободи й законні інтереси громадян, проголошені й гарантовані Конституцією та законами України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод і протоколами до неї, міжнародними договорами України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою, а також з урахуванням зобов`язань України у сфері європейської інтеграції та права Європейського Союзу (acquis ЄС), практики Європейського суду з прав людини, встановлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують організаційно-правовий механізм їх реалізації.
Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади направляють для виконання нормативно-правові акти лише після їх державної реєстрації та офіційного опублікування. І в разі порушення зазначених вимог нормативно-правові акти вважаються такими, що не набрали чинності, і не можуть бути застосовані.
Порядок подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції та проведення їх державної реєстрації затверджений наказом Мін`юсту від 12.04.2005 № 34/5.
Виходячи з правових норм, визначених цими актами, суд приходить до висновку, що Методологія від 19.09.2023 №1011 підлягає державній реєстрації. 
На пряме питання суду представник відповідача повідомив, що податковому органу відомо про нездійснення державної реєстрації у Міністерстві юстиції України Методології від 19.09.2023 №1011; відповідний факт не оспорював.
З огляду на вказані вище норми Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, нормативно-правовий акт, який не пройшов державну реєстрацію, вважається такии, що не набрав чинності, і не може бути застосований.
З цього слідує, що податковий орган, застосовуючи Методологію № 1011, діяв не в порядку, не на підставах та не у спосіб, що встановлені законом, застосувавши нечинний нормативно-правовий акт, а отже - діяв з прямим порушенням ч. 2 ст. 19 Конституції України.
Застосування Методології № 1011 вчинено відповідачем при складенні Акту перевірки, що ліг в основу оскаржуваного рішення. А отже, Акт перевірки, як доказ, отриманий з порушенням встановленого законом порядку і, як наслідок, має ознаки процесуальної недопустимості.
Акт перевірки, як центральний доказ, у свою чергу посилається на інші, вищеперелічені докази, з яких отримана інформація про структуру власності й належність часток у власності юридичних осіб у ланцюжку власників ПрАТ "Полтавський ГЗК".
Так, формулюючи висновок про те, що ОСОБА_7 є бенефіціарним власником та опосередковано володіє часткою у статутному капіталі ПрАТ “Полтавський ГЗК” у розмірі 49,3%, відповідач взяв до уваги з`ясовані в ході документальної перевірки, зокрема, обставини того, що при проведенні перевірки використано дані Проміжного результату за шість місяців, що закінчилися 30.06.2024, компанії Ferrexpo PLC (опублікованого 31.07.2024 на офіційному веб-сайті www.ferrexpo.com): Мова оригіналу: “The largest shareholder of the Group is Fevamotinico S.a.r.l. (“Fevamotinico”), a company incorporated in Luxembourg. Fevamotinico is ultimately wholly owned by The Minco Trust, of which Kostyantin Zhevago and two other members of his family are the beneficiaries. At the time this report was published, Fevamotinico held 49.3% (31 December 2023: 49.3%; 30 June 2023: 49.5%) of Ferrexpo plc's issued share capital.” (Переклад: “Найбільшим акціонером групи є “Fevamotinico S.a.r.l.” (“Fevamotinico”), компанія, яка зареєстрована в Люксембурзі. Fevamotinico в кінцевому підсумку повністю належить “The Minco Trust”, яка в свою чергу належить ОСОБА_6 та двоє інших членів його родини є бенефіціарами. На момент опублікування цього звіту, Fevamotinico володіє 49,3 % акціонерного капіталу “Ferrexpo PLC” (31.12.2023 – 49,3%, 30.06.2023 – 49,5%)”.
Перевіряючи цю окремо взяту обставину, суд з`ясував, що дійсно, як і зазначено в акті документальної перевірки, на офіційному веб-сайті ПрАТ “Полтавський ГЗК” (https://www.ferrexpo.com/media/1esexgwi/ferrexpo-2024-interim-results.pdf) у підрозділі “Note 1: Corporate information Organisation and operation” (Примітка 1: Корпоративна інформація Організація та функціонування) розділу “Notes to the Interim Condensed Consolidated Financial Statements” (Примітки до проміжної скороченої консолідованої фінансової звітності) 31.07.2024 було розміщено публікацію із заголовком “Interim Results for the six months ended 30 June 2024 Resilience drives an improved performance” (Проміжні результати за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2024 року Стійкість сприяє покращенню продуктивності), в якій мова, крім іншого, йде про те, що “The largest shareholder of the Group is Fevamotinico S.a.r.l. (“Fevamotinico”), a company incorporated in Luxembourg. Fevamotinico is ultimately wholly owned by The Minco Trust, of which Kostyantin Zhevago and two other members of his family are the beneficiaries. At the time this report was published, Fevamotinico held 49.3% (31 December 2023: 49.3%; 30 June 2023: 49.5%) of Ferrexpo plc’s issued share capital.”.
На уточнюючі запитання суду, яким чином Проміжний результат компанії Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2024, опублікований 31.07.2024 на офіційному сайті www.ferrexpo.com може бути релевантним до правовідносин, які виникли у травні 2025 року, представник відповідача вмотивованої відповіді не надав. 
Отже, суд зазначає, що Проміжний результат компанії Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2024, опублікований 31.07.2024 на офіційному сайті www.ferrexpo.com не може бути визнаний належним доказом щодо обставин цієї справи, оскільки стосується іншого часового проміжку. 
Крім того, Проміжний результат компанії Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2024, опублікований 31.07.2024 на офіційному сайті www.ferrexpo.com не може бути визнаний судом і допустимим доказом, з огляду на таке.
Пунктом 83.1. статті 83 Податкового кодексу України передбачено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є:
83.1.1. документи, визначені цим Кодексом;
83.1.2. податкова інформація;
83.1.3. експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України;
83.1.4. судові рішення;
83.1.5. виключено;
83.1.6. податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи;
83.1.7. мультимедійна інформація (фото, відео-, звукозапис), отримана (виготовлена) контролюючими органами.
У судових засіданнях представником відповідача пояснено та підтверджено в Акті перевірки, що відомості з Проміжного результату компанії Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2024, отримані податковим органом шляхом ознайомлення з відкритого доступу до його змісту з сайту www.ferrexpo.com, що належить позивачу.
Суд повторює, що допустимість доказу характеризується через законність джерела отримання доказів; суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Посилання податкового органу на публікацію на сайті особи приватного права (Проміжний звіт) ПрАТ "Полтавський ГЗК" не може бути визнана судом належним та допустимим доказом, оскільки ні Податковим кодексом України, ні іншим нормативно-правовим актом не передбачено права/повноваження податкового органу отримувати та посилатися як на джерело юридичної значущої та доведеної інформації на веб-сайт якої особи, фізичної чи юридичної. А отже відповідні дії податковим органом вчинені всупереч категоричній вимозі ст. 19 Конституції України - діяти в порядку, на підставах та у спосіб, що встановлені законом.
Крім того, аналізуючи зміст вищенаведеної публікації, суд визнає слушними зауваження представника позивача з приводу того, що з наведеної у проміжному звіті інформації неможливо встановити розмір частки кожного з вигодонабувачів трасту The Minco Trust у статутному капіталі компанії Ferrexpo PLC, а також можливість здійснення вирішального впливу на Товариство, оскільки вигодонабувачами трасту The Minco Trust є ОСОБА_1 та двоє найближчих родичів. 
Як вже з`ясовано судом вище, за умовою статті 1 Закону №361-IX ознаками здійснення непрямого вирішального впливу на діяльність є принаймні володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи через пов`язаних фізичних чи юридичних осіб, трасти або інші подібні правові утворення, чи здійснення вирішального впливу шляхом реалізації права контролю, володіння, користування або розпорядження всіма активами чи їх часткою, права отримання доходів від діяльності юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування органів управління, а також вчинення правочинів, які дають можливість визначати основні умови господарської діяльності юридичної особи, або діяльності трасту або іншого подібного правового утворення, приймати обов`язкові до виконання рішення, що мають вирішальний вплив на діяльність юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, незалежно від формального володіння.
З огляду на зміст приведеної норми Закону, суд не може тлумачити її в будь-який інший спосіб, ніж той, що закладений в її суть із прив`язкою до точного відсоткового значення - принаймні володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу.
Всупереч наведеним приписам Закону, висновок перевірки у контексті аналізу Проміжних результатів за шість місяців, що закінчилися 30.06.2024, ґрунтується лише на відомостях про факт приналежності 49,3 % акціонерного капіталу “Ferrexpo PLC” трьом вигодонабувачам трасту The Minco Trust, якими є ОСОБА_1 та двоє найближчих родичів, без вказівки на відсоток частки акціонерного капіталу кожного з вигодонабувачів.
З огляду на це суд визнає недоведеним висновок відповідача про володіння ОСОБА_11 часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу “Ferrexpo PLC” або прав голосу юридичної особи у контексті змісту Проміжних результатів за шість місяців, що закінчилися 30.06.2024, оскільки з наведеної у Проміжних результатах інформації неможливо встановити розмір частки кожного з вигодонабувачів трасту The Minco Trust у статутному капіталі компанії Ferrexpo PLC, як і можливість здійснення вирішального впливу на Товариство з боку конкретної особи.
Іншою обставиною, покладеною в основу висновів перевірки, є результат аналізу контролюючим органом Звіту незалежного аудитора за 2023 рік по ПрАТ “Полтавський ГЗК” (вх. №4777/6/ЕКПП від 10.06.2024), з якого у підсумку контролюючий орган дійшов висновку про те, що компанія “Fevamotinico S.a.r.l.” належить “The Minco Trust”, яка у свою чергу належить ОСОБА_6 та двом іншим членам його родини.
Як зафіксовано в акті документальної перевірки, відповідно до розділу 810000 “Примітки - Корпоративна інформація та Звіт про відповідність вимогам МСФЗ” Звіту незалежного аудитора за 2023 рік по ПрАТ “Полтавський ГЗК” (вх. №4777/6/ЕКПП від 10.06.2024) “…Станом на 31 грудня 2023 року Компанія має єдиного акціонера Ferrexpo AG, якому належить 100% акцій (310 000 000 шт). Аналогічний стан був і на 31 грудня 2022 року. Компанія є основною виробничою потужністю для групи підприємств, які знаходяться під контролем компанії Ferrexpo рlс (спільно іменуються як "Група компаній Ferrexpo"), яка є публічною компанією, акції якої котируються на Лондонській фондовій біржі. 24.05.2007 компанія Ferrexpo рlс ("Кінцева материнська компанія") придбала 100% частку в компанії Ferrexpo AG за рахунок обміну акцій, у результаті чого відбулося об`єднання підприємств під спільним контролем. Частку менше 50% в компанії Ferrexpo рlс у кінцевому рахунку утримує компанія Мinсо Trust, яка була створена для управління часткою участі у Групі компаній Ferrexpo, яка належить ОСОБА_6 та його найближчим родичам...”.
Так само, як викладено і проаналізовано судом вище, контролюючий орган використав публікацію на веб-сайті позивача (Звіт аудитора за 2023 рік) всупереч вимогам пункту 83.1. статті 83 Податкового кодексу України.
У судових засіданнях на уточнюючі запитання суду представник відповідача не зміг пояснити чим саме передбачена можливість використання публікацій на веб-сайті як офіційного джерела інформації, застосовного податковим органом при проведенні перевірок.
Також, на уточнюючі запитання суду, яким чином Звіт незалежного аудитора за 2023 рік може бути релевантним до правовідносин, які виникли у травні 2025 року, представник відповідача вмотивованої відповіді не надав. 
Отже, суд ідентично та послідовно зазначає, що Звіт незалежного аудитора за 2023 рік не може бути визнаний належним доказом, оскільки стосується іншого часового проміжку та не може бути визнаний допустимим доказом, оскільки отриманий не у спосіб, передбачений Законом.
Також, зміст Звіту незалежного аудитора за 2023 рік по ПрАТ “Полтавський ГЗК”, як і зміст Проміжних результатів за шість місяців, що закінчилися 30.06.2024, не доводить факту того, що ОСОБА_7 є бенефіціарним власником та опосередковано володіє часткою у статутному капіталі ПрАТ “Полтавський ГЗК” саме у розмірі 49,3 %.
Обставиною, щодо якої немає спору між сторонами, є встановлена перевіркою структура власності ПрАТ “Полтавський ГЗК”, відповідно до якої 100% акцій ПрАТ “Полтавський ГЗК” володіє “Ferrexpo AG” (Швейцарія). Акції “Ferrexpo AG” належать: 99,999999% “Ferrexpo PLС” (Сполучене Королівство); 0,000001% ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) (громадянин Швейцарської Конфедерації). Інша фізична особа, що здійснює контроль, зазначено з позначкою “відсутня”.
У додаткових поясненнях представник позивача, крім іншого, з посиланням на висновки англійського юридичного радника Герберт Сміт Фріхіллз Крамер ЛЛП, які наведені у Меморандумі щодо структури власності та контролю над Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), звертав увагу контролюючого органу на те, що компанія Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) є публічною акціонерною компанією, акції якої допущені до торгів на Лондонській фондовій біржі. З огляду на це, акціонери компанії Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) можуть постійно змінюватися. Компанія Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) управляється Радою Директорів, яка може здійснювати всі повноваження Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) незалежно від того чи стосуються вони управління бізнесом Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), чи ні. Акціонери Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) можуть давати вказівки компанії лише шляхом прийняття спеціальних рішень. За правом Англії спеціальне рішення вимагає не менше 75% голосів. Оскільки частка Fevamotinico S.a.r.l. (Февамотініко С.а.р.л.), яка складає 49,32%, не досягає цього порогу, то ані Fevamotinico S.a.r.l. (Февамотініко С.а.р.л.), ані ОСОБА_1 не можуть одноосібно керувати або здійснювати одноосібний контроль над Радою Директорів шляхом прийняття спеціального рішення. Члени Ради Директорів мають ряд обов`язків, а саме: діяти в межах повноважень, тобто відповідно до статуту компанії, та здійснювати повноваження лише для тих цілей, для яких вони надані; сприяти успіху компанії, тобто діяти так, як директор вважає добросовісно, що найімовірніше сприятиме успіху компанії на благо його учасників (тобто акціонерів) в цілому; здійснювати незалежне судження; виявляти розумну обачність та вміння, тобто обачність, вміння та старанність, які б виявляла розумно сумлінна особа з: (а) загальними знаннями, вміннями та досвідом, яких можна обґрунтовано очікувати від особи, яка виконує функції, що здійснюються директором стосовно компанії; та (б) загальними знаннями, вміннями та досвідом, які має директор; уникати конфлікту інтересів, тобто уникати ситуації, в якій вони мають або можуть мати прямий або непрямий інтерес, що суперечить або може суперечити інтересам компанії; директори Ради Директорів можуть бути призначені простою більшістю голосів (тобто більше 50% голосів); більшість членів такої Ради Директорів є незалежними директорами, які володіють більшістю голосів при розгляді питань та голосуванні, що гарантує ухвалення рішень без стороннього впливу, незалежно від частки жодного акціонера у Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС); ОСОБА_1 не є директором, посадовою особою, працівником чи консультантом Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) та, окрім своєї опосередкованої участі через Fevamotinico S.a.r.l. ( ОСОБА_8 а.р.л.), більше ніяк інакше не пов`язаний з Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС).
Оскільки Fevamotinico S.a.r.l. ( ОСОБА_8 а.р.л.) володіє лише 49,32% акцій компанії Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), то, за твердженням представника позивача, Fevamotinico S.a.r.l. ( ОСОБА_8 а.р.л.) не може одноособово впливати на обрання членів Ради Директорів за присутності інших акціонерів на зборах акціонерів.
Однак будь-якої оцінки контролюючий орган таким зауваженням платника не надав, незважаючи на те, що заперечення до акта про результати камеральної перевірки було підставою для призначення документальної перевірки.
Насамкінець, обставиною, покладеною в основу висновків перевірки, є посилання на ухвалу колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 30.01.2025 у справі №757/39743/23-к, відповідно до змісту якої “…в ході проведення досудового розслідування з Єдиного державного реєстру декларацій встановлено, що у підозрюваного ОСОБА_10 з 19.04.2007 наявні корпоративні права у вигляді 231 400 000 акцій, номінальною вартістю 7230000 гривень, емітентом яких є юридична особа зареєстрована в Республіці Сінгапур “The Minco Trust”, код 26462335.
Отже, ОСОБА_10 є беніфіціарним власником компанії “The Minco Trust” юридична особа, яка зареєстрована в Республіці Сінгапур, код 26462335.
В свою чергу “The Minco Trust” володіє 100% статутного капіталу компанії “Fevamotinico Sarl” (реєстраційний № B128246, адреса: 12 Rue Guillaume Schneider, L-2522, Luxembourg, Велике Герцогство Люксембург).
Отже, ОСОБА_10 є кінцевим бенефіціарним власником компанії Fevamotinico Sarl (реєстраційний № B128246, адреса: 12 Rue Guillaume Schneider, L-2522, Luxembourg, Велике Герцогство Люксембург).
В свою чергу “Fevamotinico S.a.r.l.” володіє 49,5% статутного капіталу компанії “FERREXPO PLS” юридична особа, яка зареєстрована в Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії, код 05432915, адреса 55 St. James's Street, London, England, SW1A 1LA.
В свою чергу “FERREXPO PLS” володіє 100% статутного капіталу компанії “FERREXPO AG” юридична особа, яка зареєстрована в Швейцарській Конфедерації, код CH-170.3.025.159-2, податковий номер компанії 1021-252-64,,,.
В свою чергу “FERREXPO AG” володіє 100% статутного капіталу: ПРАТ “Полтавський ГЗК” код ЄДРПОУ 00191282….
Таким чином, підозрюваний ОСОБА_10 є кінцевим бенефіціарним власником та опосередковано володіє, зокрема:
1. Часткою у статутному капіталі ПРАТ “Полтавський ГЗК” код ЄДРПОУ 00191282 у розмірі 49,5%, у вигляді 153 450 000 простих іменних акцій;
…07.09.2023 року (клопотання датоване 05.09.2023) прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту, із забороною відчуження, розпорядження та користування на корпоративні права наступних юридичних осіб, а саме на:
1) 49,5% статутного капіталу ПРАТ “Полтавський ГЗК” код ЄДРПОУ 00191282 у вигляді 153450000 простих іменних акцій;
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07.09.2023 року вказане клопотання прокурора задоволено.”
Спираючись на вказану ухвалу, контролюючий орган стверджував, що судовим рішенням встановлено факт того, що ОСОБА_1 є бенефіціарним власником та опосередковано володіє часткою у статутному капіталі ПрАТ “Полтавський ГЗК” у розмірі 49,3%.
Перевіряючи цей аргумент, суд з`ясував, що дійсно, як і зазначено в акті документальної перевірки, ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 30.01.2025 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/124916819) за наслідками розгляду апеляційної скарги представника Компанії Феррекспо АГ “Ferrexpo AG” на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07.09.2023, якою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62019000000000890 від 14.06.2019 та накладено арешт (повний перелік зазначено в резолютивній частині оскаржуваної ухвали), – залишено без змін, а апеляційну скаргу представника Компанії Феррекспо АГ “Ferrexpo AG” – без задоволення.
Однак, задовольняючи клопотання прокурора в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №62019000000000890 від 14.06.2019 та накладаючи арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на корпоративні права юридичних осіб, слідчий суддя в ухвалі Печерського районного суду міста Києва від 07.09.2023 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/113447378) зазначив, що “Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.
Прокурором в клопотанні наведені доводи, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно, для ефективного розслідування, та його збереження, недопущення здійснення відносно нього будь-якої діяльності до кінця досудового розслідування.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.”.
У безпосередньому зв`язку з цим адміністративний суд звертає увагу на приписи статті 78 КАС України, частиною 6 якої передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Наведені приписи КАС України кореспондують приписам статті 89 КПК України, за правилом частини першої якої, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Таким чином, судження, покладені в основу ухвали слідчого судді на стадії досудового розслідування, не мають наперед встановленої сили ні для учасників кримінального провадження, ні для учасників будь-якого іншого провадження аж до постановлення вироку суду або ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Відповідач під час проведення перевірки на вказане уваги не звернув, що призвело до використання контролюючим органом неналежних доказів, якими свого часу оперував суд на стадії досудового розслідування в рамках конкретного кримінального провадження.
При цьому суд не бере до уваги обставини усіх інших судових проваджень, на які звертав увагу представник відповідача у додаткових поясненнях, оскільки таким мотивам оцінка не надавалася ні в ході камеральної, ні в ході документальної перевірок. З даного приводу суд може лише зазначити, що жодне з судових рішень, на яке посилався податковий орган, не є ні вироком суду, ні ухвалою про закриття кримінального провадження, ні кінцевим судовим рішенням судів цивільної, адміністративної чи господарської юрисдикції, які би чітко встановили факт належності фізичній особі ОСОБА_7 не менш 25% статутного капіталу юридичної особи, кінцевої у структурі власників ПрАТ "Полтавський ГЗК".
Підсумовуючи все вищевикладене, суд зазначає, що використана контролюючим органом в якості доказів інформація, наведена у Проміжних результатах за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2024 року, та у Звіті незалежного аудитора за 2023 рік по ПрАТ “Полтавський ГЗК”, не доводить факту того, що ОСОБА_7 є бенефіціарним власником та опосередковано володіє часткою у статутному капіталі ПрАТ “Полтавський ГЗК” у розмірі 49,3 %, тоді як судження, наведені судом на стадії досудового розслідування у справі №757/39743/23-к, не мають наперед встановленої доказової сили, окрім як для вирішення питання про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62019000000000890 від 14.06.2019.
Враховуючи вищенаведену оцінку судом доказів, які були покладені відповідачем в основу акту документальної перевірки, і в подальшому - в основу прийнятого оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд констатує недоведеність обставин того, що ОСОБА_7 у розумінні Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" є кінцевим бенефіціарним власником ПрАТ “Полтавський ГЗК”, який здійснює прямий або непрямий вирішальний вплив (контроль) на діяльність Товариства.
При цьому суд у цьому рішенні не виключає наперед можливість доведення такого впливу на Товариство з боку вказаної особи, однак розкриття інформації про кінцевих бенефіціарних власників має доводитися контролюючим органом з використанням належних і допустимих доказів.
Враховуючи встановлені обставини справи та особливості правового регулювання спірних правовідносин, суд доходить висновку про наявність достатніх фактичних та юридичних підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №000/571/32-00-07-04-19 від 25.08.2025 у повному обсязі з мотивів недоведеності належними і достатніми доказами висновку документальної невиїзної перевірки щодо того, що ОСОБА_7 є бенефіціарним власником, який опосередковано володіє часткою у статутному капіталі ПрАТ “Полтавський ГЗК” у розмірі 49,3%.
Зауваження представника відповідача з приводу того, що відповідно п. 200.141 ст. 200 ПК України не підлягає оскарженню податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками камеральної або документальної перевірки, в ході якої прийнято рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", суд визнає неприйнятним в рамках даного судового провадження з урахуванням наступного.
Стаття 56 ПК України передбачає два види оскарження рішень контролюючих органів.
Так, за умовою п. 56.1 ст. 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Поряд з цим в Україні діє принцип абсолютного права на судовий захист, що відображено у статті 55 Конституції України, частиною першою якої передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Це право, відповідно до ст. 64 Конституції України, не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.
З огляду на абсолютний характер права на судовий захист, неможливість оскарження податкового повідомлення-рішення, про яке йде мова в п. 200.141 ст. 200 ПК України, вочевидь стосується лише можливості оскарження в адміністративному порядку, проте аж ніяк не судового порядку.
Відтак позов слід задовольнити у повному обсязі.

Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справ.
Тож сплачена позивачем сума судового збору за звернення до суду з цим позовом у розмірі 30280,00 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" (вул. Будівельників 16 м.Горішні Плавні Полтавська область ЄДРПОУ 00191282) до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (пр. Олександра Поля, 57 м.Дніпро ЄДРПОУ 43968079) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №000/571/32-00-07-04-19 від 25.08.2025 року - визнати протиправним та скасувати. 
Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків судові витрати зі сплати судового збору у загальній сумі 30 280,00 грн (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне рішення складено 15 січня 2026 року.

Головуючий суддя	 	І.С. Шевяков