Справа № 448/1412/24                        Головуючий у 1 інстанції: Гіряк С.І. 
Провадження № 22-ц/811/3147/25                Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 листопада 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
секретаря: Підлужного В.І. 
з участю: представників ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 ,, ОСОБА_5 – Луки Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 23 червня 2025 року та на ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 27 серпня 2025 року та за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 – ОСОБА_6 на ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 27 серпня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області, треті особи: Судововишнянська міська рада Яворівського району Львівської області, Служба у справах дітей Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання протиправними та скасування рішень органу місцевого самоврядування.
В обгрунтування позовних вимог, покликається на те, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці перебуває справа за позовом ОСОБА_4 до неї про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача - Органи опіки та піклування Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 19 квітня 2024 року відкрито провадження у даній справі та доручено Органу опіки та піклування Судововишнянської міської ради Львівської області скласти висновок стосовно розв`язання спору, а саме усунення перешкод батькові ОСОБА_4 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_7 та визначення способів участі батька у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином. Вказує, що на виконання даної ухвали суду комісія з захисту прав дитини при виконавчому комітеті Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області склала висновок щодо розв`язання спору, який затверджено рішенням виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Львівської області №165 від 04.06.2024 року.
Крім того, в провадженні Шевченківського районного суду м.Чернівці перебуває справа за позовом ОСОБА_5 до неї про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з внуком, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача - Орган опіки та піклування Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 19 квітня 2024 року відкрито провадження у справі та доручено Органу опіки та піклування Судововишнянської міської ради Львівської області скласти письмовий висновок стосовно розв`язання спору, а саме усунення перешкод у участі у вихованні та вільному спілкуванні бабусі ОСОБА_5 із внуком ОСОБА_7 . На виконання даної ухвали суду комісія з захисту прав дитини при виконавчому комітеті Судововишнянська міська рада Яворівського району Львівської області склала висновок стосовно розв`язання спору, який затверджено рішенням виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Львівської області №166 від 04.06.2024 року.
Вказує, що рішення виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Львівської області № 165 та № 166 від 04.06.2024 року, якими затверджено висновки комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Судововишнянської міської ради стосовно розв`язання спору, а саме усунення перешкод батькові ОСОБА_4 у вихованні, спілкуванні з дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначення способів участі батька ОСОБА_4 у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також висновку стосовно розв`язання спору, а саме усунення перешкод у участі у вихованні та вільному спілкуванні бабусі, ОСОБА_5 , із внуком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняті з порушенням п.73,74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності пов`язаної з захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 року №866, ст.159 Сімейного кодексу України. Вважає, що затвердженні рішеннями висновки не відповідають інтересам малолітньої дитини, порушують права малолітньої дитини, передбачені Конвенцією про права дитини, рівність у батьківських правах другого із батьків, зокрема матері, порушують права матері передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а також містять способи участі у вихованні і спілкуванні з дитиною, які не передбачені законом.
Оскаржувані рішення виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Львівської області №165 та №166 від 04.06.2024 року, якими затверджено висновки Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Судововишнянської міської ради, є незаконними, оскільки відповідно до Регламенту Судововишнянської міської ради Львівської області дані висновки не підлягали винесенню на розгляд виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Львівської області, а повинні були бути повернуті на доопрацювання та приведення у відповідність до вимог діючого законодавства України. Звертає увагу на те, що ухвалами Шевченківського районного суду м.Чернівці від 19.04.2024 року було доручено складення висновку Органу опіки та піклування Судововишнянської міської ради, проте оскаржувані рішення затвердили висновки, які складені комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Судововишнянської міської ради, яка є окремою юридичною особою. Крім цього, згідно з рішенням №238-31/2022 31 позачергової сесії 8-го скликання від 16.11.2022 року затверджено положення про Службу у справах дітей Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області. Згідно п.2.23 даного Положення до основних функцій служби у справах дітей належить збирання матеріалів, підготовка письмових висновків органів опіки та піклування для подання до суду або проекти рішень органу опіки та піклування щодо розв`язання спорів між батьками стосовно зокрема участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї.
Відповідно висновки, які затверджені оскаржуваними рішеннями, складені поза межами повноважень, як виконавчим комітетом Судововишнянської міської ради, так і комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Судововишнянської міської ради. Таким чином висновок мав бути складений та підписаний саме Службою у справах дітей, яка не брала участі у складанні висновку, хоча саме вона наділена повноваженнями на складання такого роду висновків. Вважає, що висновки щодо розв`язання спорів не містять відомостей про час та місце зустрічей батька із дитиною, є не конкретизованими так як не передбачають чіткого графіку побачень батька із дитиною та містить способи участі батька у вихованні дитини, які не передбачені законом та грубо порушують права матері, не містять опис дійсних обставин справи та складені без врахування думки дитини.
Зокрема, рішенням виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області №165 від 04.06.2024 року затверджено висновок стосовно розв`язання спору у справі №727/2492/24, яким продубльовано позовні вимоги ОСОБА_4 . В даному рішенні вказано про необхідність зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_4 у спілкуванні із сином, натомість звертає увагу, що в самому висновку вказано, що ОСОБА_1 повідомила, що не чинить перешкод у спілкуванні батька з сином, не проти такого спілкування, проте бажає, щоб був чіткий графік побачень в присутності психолога чи педагога з метою відстоювання інтересів дитини. Крім цього, ОСОБА_1 повідомила про необхідність визначення місця проведення таких побачень, так як не бажає щоб такі побачення відбувались за місцем її проживання, оскільки між сторонами існують конфліктні відносини.
Вказує, що зазначення у висновку, затвердженому оскаржуваним рішенням про можливість побачень батька з сином, не сприяє вирішенню спору щодо участі у вихованні дитини, так як не містить чіткого графіку, який буде співставлений із розкладом дитини та батьків та буде реальний до виконання. Вважає, що оскаржуваними рішеннями затверджено висновки, в яких передбачено необмежене спілкування ОСОБА_4 із сином, що абсолютно є неприпустимим графіком побачення, оскільки виключає спілкування дитини із матір`ю та іншими членами сім`ї. Окрім цього, у висновках не передбачено участь педагога та психолога під час зустрічей із дитиною, що грубо порушує права дитини, враховуючи те, що в порядку виконання ухвал про забезпечення позову було проведено виконавчі дії щодо передачі дитини батьку та бабусі, проте такі зустрічі супроводжувались психологічним тиском на дитину, яка кричала та плакала та категорично відмовилась від спілкування із батьком та бабусею. Такі акти не були враховані Судововишнянською міською радою та не вжито заходів щодо відстоювання інтересів дитини в складених висновках, які затверджені рішеннями органу місцевого самоврядування, що оскаржуються. На думку апелянта, за відсутності бажання спілкуватись сина із батьком недопустимим є визначення способу участі батька у вихованні дитини шляхом надання можливості відвідування місце проживання батька та проведення тривалих побачень. 
Щодо рішення виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області №166 від 04.06.2024 року, яким затверджено висновок стосовно розв`язання спору у справі №726/2496/24, то аналогічно звертає увагу на його протиправність з огляду на те, що даним висновком також фактично продубльовано позовні вимоги ОСОБА_5 . В оскаржуваному рішенні вказано на необхідність зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_5 у спілкуванні із онуком, хоча доказів на підтвердження такого факту не надано. Щодо передбаченого графіку участі ОСОБА_5 у вихованні онука, то аналогічно такий висновок є нечітким та прийнятим не в інтересах дитини. Зокрема, з численних доказів вбачається що дитина самостійно висловлюється проти спілкування із бабусею та спостерігаються недоброзичливі відносини між ними. Таким чином, призначення побачень без присутності педагога та психолога, є грубим порушенням прав дитини. Крім цього, побачення дитини з бабусею у всі державні свята та день народження онука почергово, унеможливлює належне спілкування малолітнього ОСОБА_7 із матір`ю, враховуючи, що іншим оскаржуваним рішенням №165 передбачено побачення дитини з батьком у всі державні свята та день народження сина також почергово. Відповідачем не враховано думку дитини, яка не була заслухана і не враховано акти, в яких відображено волю дитини та сприйняття усієї ситуації. Наведені висновки грубо порушують права дитини, так як син сторін в категоричній формі заперечує спілкування із батьком і бабусею ОСОБА_5 , що вказує на неможливість визначення побачень дитини з третіми особами без присутності психолога/педагога та за місцем проживання третіх осіб без чіткого графіку.
З наведених підстав просить:
визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Львівської області №165 від 04.06.2024 року про затвердження висновку стосовно розв?язання спору, а саме усунення перешкод батькові ОСОБА_4 у вихованні, спілкуванні з дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначення способів участі батька ОСОБА_4 у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
 визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Львівської області №166 від 04.06.2024 року про затвердження висновку стосовно розв?язання спору, а саме усунення перешкод у участі у вихованні та вільному спілкуванні бабусі ОСОБА_5 із внуком з дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 23 червня 2025 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю.
27 червня 2025 року представник ОСОБА_4 , ОСОБА_5 – ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. 
В обгрунтування заяви покликається на те, що між  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5  та адвокатським об`єднанням «АК «Фавор» укладено договір про надання правової допомоги та представництво інтересів. У зв`язку з розглядом справи в суді третіми особами були понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000 грн. зі сторони кожного. Вказує, що у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (latridis v. Greece, заява №31107/96) Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ), вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної зявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставив з гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджусться сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але враховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
З наведених підстав просив:
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 витрати на правничу допомогу в розмірі 50000 гривень.
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати на правничу допомогу в розмірі 50000 гривень.
Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 27 серпня 2025 року заяву представника третіх осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвоката Луки Тараса Миколайовича задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 гривень.
В решті вимог відмовлено.
Рішення суду та ухвалу суду оскаржила представник  ОСОБА_1 –  ОСОБА_2 ,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення ухвала суду є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що суд першої інстанції безпідставно виключив з числа співвідповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , позбавивши позивача права на належний розгляд справи по суті. Вважає безпідставним висновок суду про те, що позивачем обрано невірний та неефективний спосіб захисту, оскільки позивач має право на захист свого порушеного права у той спосіб, який сам обрав, а тому суд повинен захистити таке порушене право у обраний саме позивачем спосіб, навіть, якщо він є менш ефективним, ніж інші, у спірних правовідносинах. На думку апелянта, суд прийшов до помилкового висновку про те, що оскаржувані рішення виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Львівської області №165 та №166 від 04.06.2024 року не порушують прав позивача, оскільки вказаними рішеннями затверджено висновки, на підставі яких позивача зобов`язано вчиняти певні дії, невиконання яких може бути підставою для звернення до суду. Вказує що висновки, які затверджені оскаржуваними рішеннями, складені поза межами повноважень, як виконавчим комітетом Судововишнянської міської ради, так і комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Судововишнянської міської ради. Таким чином висновок мав бути складений та підписаний саме Службою у справах дітей, яка не брала участі у складанні висновку, хоча саме вона наділена повноваженнями на складання такого роду висновків. Вважає, що висновки щодо розв`язання спорів не містять відомостей про час та місце зустрічей батька із дитиною, є не конкретизованим так як не передбачає чіткого графіку побачень батька із дитиною та містить способи участі батька у вихованні дитини, які не передбачені законом та грубо порушують права матері, не містять опис дійсних обставин справи та складені без врахування думки дитини. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Крім того, в апеляційній скарзі на ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 27 серпня 2025 року представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 зазначає, що треті особи не мають права на компенсацію понесених ними судових витрат, так як не є стороною по справі, а є учасниками процесу, які не мають права на компенсацію понесених судових витрат на оплату професійної правничої допомоги на підставі ст.137 ЦПК України. Крім того, представником третіх осіб не надано доказів понесення ними витрат на професійну правничу допомогу, копії договору, акту виконаних робіт, розрахунку понесених витрат. Просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 , ОСОБА_5 – ОСОБА_6 зазначає, що з актів приймання виконаних робіт від 26.06.2025 року вбачається, що виконавець здав, а замовники прийняли виконання таких робіт: юридичні послуги (представництво інтересів та правова допомога ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в межах справи 448/1412/24, що слухалася у провадженні Мостиського районного суду Львівської області, а саме представництво інтересів, підготовка та подання процесуальних документів (пояснень по справі 448/1412/24, додаткових пояснень по справі 448/1412/24, заяв, клопотань, участь адвоката в судових засіданнях протягом серпня 2024-червня 2025 – 40000 грн. (20 год роботи), а також за досягнення позитивного результату у межах справи 448/1412/24 замовник сплачує виконавцю «гонорар успіху» в розмірі 10000 гривень (щодо кожної третьої особи). Вважає, що витрати за професійну правничу допомогу є співмірними в межах даної справи, яка протягом тривалого часу знаходилась у провадженні суду, у зв`язку з чим адвокат брав участь у численних судових засіданням. Окрім того, адвокатом подавались письмові та усні пояснення та інші процесуальні документи, що підтверджується матеріалами справи, а отже участь адвоката мала значне та суттєве значення в межах даної справи, яка з врахуванням предмету, підстав позову, складу учасників є складною. Стверджує, що заявлений розмір гонорару успіху є пропорційним фактично понесеним судовим витратам безпосередньо пов`язаним з розглядом справи у суді першої інстанції, які визначені адвокатом та з врахуванням складності цієї справи та розумної необхідності цих судових витрат для даної справи, а отже наявні беззаперечні підстави для стягнення таких витрат з позивача у повному обсязі. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким стягнути з позивачки на користь третіх осіб судові витрати понесенні в суді першої інстанції на професійну правничу допомогу.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційних скарг представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 та заперечення щодо задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - ОСОБА_8 , заперечення представника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 – ОСОБА_6 щодо задоволення апеляційних скарг представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та пояснення на підтримання апеляційної скарги представника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 – ОСОБА_8 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 23 червня 2025 року та апеляційні скарги на ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 27 серпня 2025 року підлягають до часткового задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч. 1 ст. 89 ЦПК України).
Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 14.02.2014 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції - 14.02.2014 року між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб за актовим записом №142.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 28.07.2023 Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_4 та ОСОБА_10 народився син ОСОБА_7 , про що Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції у місті Львові 12.04.2016 здійснено актовий запис про народження №413.
 02.02.2022 року рішенням Галицького районного суду м. Львова шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 було розірвано.
Згідно судового наказу Галицького районного суду м.Львова від 18.03.2022 постановлено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 у розмірі частини з усіх видів заробітку доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 23.02.2022 і до досягнення повноліття.
Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та з іншої сторони ОСОБА_1 інує спір щодо способів участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною ОСОБА_4 , що є предметами розгляду справ № 727/2492/24, 727/2496/24, 727/3023/24, 727/2504/24, які перебувають у провадженні Шевченківського районного суду м.Чернівці.
Ухвалами судді Шевченківського районного суду м.Чернівці –Калмикової Ю.О. про відкриття провадження від 19.04.2024 у справах 727/2492/24 та 727/2496/24 зобов`язано органи опіки та піклування Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області надати письмовий висновок стосовно розв`язання спору, а саме усунення перешкод батькові ОСОБА_4 та бабусі ОСОБА_5 у вихованні та спілкуванні з сином (внуком) ОСОБА_7 , визначення способів участі батька ОСОБА_4 у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином, визначення способів участі бабусі ОСОБА_5 у вихованні, спілкуванні з внуком.
З протоколу №7 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Судововишнянської міської ради від 03-16 травня вбачається, що за присутності голови комісії Фольтовича З.І., секретаря комісії ОСОБА_12 , членів комісії ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , запрошених ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_18 , (відсутні члени ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ) було запропоновано надати Шевченківському районному суду міста Чернівці висновок стосовно розв`язання спорів із наданням рекомендацій.
На виконання ухвали Шевченківського районного суду міста Чернівці від 19.04.2024 по цивільній справі №727/2492/24 комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Судововишнянської міської ради складено висновок стосовно розв`язання спору, а саме усунення перешкод батькові ОСОБА_4 у вихованні, спілкуванні з дитиною ОСОБА_7 та визначення способів участі батька у вихованні, спілкуванні з дитиною, в якому вважала за доцільне зобов`язати ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_4 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні зі своїм сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також визначити способи участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_4 з малолітнім сином ОСОБА_7 , наступним чином:
- встановити можливість побачень ОСОБА_4 з сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з можливим відвідуванням місця проживання батька;
- надати можливість спільного відпочинку ОСОБА_4 з сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: надати можливість на спільне дозвілля батька з дитиною: на державні свята на території України - почергово, а також на день народження самої дитини - ІНФОРМАЦІЯ_4 - в порядку чергування рік через рік та день народження батька - ІНФОРМАЦІЯ_5 та під час канікул дитини у школі та відпустки батька;
- надати можливість ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідувати місце проживання батька ОСОБА_4 та залишатися з ночівлею без супроводу матері;
- надати можливість ОСОБА_4 забирати дитину з дому або школи в дні побачень особисто;
- необмежене спілкування з сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають фізичного спілкування між батьком та сином;
- зобов`язати ОСОБА_1 повідомляти ОСОБА_4 про факти захворювання та лікування ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати ОСОБА_1 повідомляти ОСОБА_4 про факти пропуску шкільних занять ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати ОСОБА_1 повідомляти ОСОБА_4 про від`їзд (обставини та напрям) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі міста Судова Вишня більше ніж на 2 (два) дні.
Окрім цього, на виконання ухвали Шевченківського районного суду міста Чернівці від 19.04.2024 по цивільній справі №727/2496/24 комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Судововишнянської міської ради складено висновок стосовно розв`язання спору, а саме усунення перешкоду участі у вихованні та вільному спілкуванні бабусі ОСОБА_5 із внуком ОСОБА_7 , в якому вважала за доцільне зобов`язати ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_5 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім онуком – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також визначити способи участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_5 з малолітнім сином ОСОБА_7 наступним чином:
- надати можливість ОСОБА_5 спілкуватися з онуком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто, засобами поштового, електронного та іншого засобу зв`язку;
 
- встановити можливість систематичних побачень ОСОБА_5 з онуком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з можливим відвідуванням дитиною місця проживання бабусі;
 
- надати можливість на спільне дозвілля ОСОБА_5 з онуком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на державні свята в Україні почергово, а також на день народження самого онука - ІНФОРМАЦІЯ_4 в порядку чергування та на день народження баби - ІНФОРМАЦІЯ_6 .
 
Рішенням виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області №165 від 04.06.2024 року «Про затвердження висновку стосовно розв`язання спору усунення перешкод батькові у вихованні та спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні, спілкуванні з дитиною» вирішено затвердити висновок стосовно розв`язання спору, а саме усунення перешкод батькові ОСОБА_4 у вихованні, спілкуванні з дитиною ОСОБА_7 та визначення способів участі батька у вихованні, спілкуванні з дитиною.
 
Рішенням виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області №166 від 04.06.2024 року «Про затвердження висновку стосовно розв`язання спору, а саме усунення перешкод у участі у вихованні та вільному спілкуванні бабусі з внуком» вирішено затвердити висновок стосовно розв`язання спору, а саме усунення перешкод у участі у вихованні та вільному спілкуванні бабусі ОСОБА_5 із внуком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
 
Про вищенаведене свідчить наявна в матеріалах справи копія протоколу №12 позачергового засідання виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області від 04.06.2024 із результатами голосування членів виконавчого комітету, зокрема пункти 15,16 порядку денного засідання.
 
Вважаючи незаконними та такими, що підлягають скасуванню рішення виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області №165 від 04.06.2024 року «Про затвердження висновку стосовно розв`язання спору усунення перешкод батькові у вихованні та спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні, спілкуванні з дитиною» та рішення виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області №166 від 04.06.2024 року «Про затвердження висновку стосовно розв`язання спору, а саме усунення перешкод у участі у вихованні та вільному спілкуванні бабусі з внуком», незаконними, такими, що прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, такими, що порушують її інтереси та не відповідають інтересам малолітньої дитини, матір дитини оскаржила їх в судовому порядку.
Згідно з частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Принцип найкращих інтересів поширюється на всі дії, що стосуються дітей, і вимагає активних дій із захисту їхніх прав та сприяння їх зростанню та благополуччю, а також заходів з підтримки та надання допомоги батькам й іншим особам, які несуть щоденну відповідальність у питаннях реалізації прав дітей
У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (стаття 157 СК України).
За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини (статті 158 СК України).
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (частина друга статті 159 СК України).
Зміст наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що батько, який проживає окремо від дитини, очевидно має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.
У той же час батько має право на звернення до органу опіки та піклування або до суду за захистом свого права на особисте спілкування і виховання дитини.
Стаття 257 СК України передбачає, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх права щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка, не погодившись із рішенням виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області №165 від 04.06.2024 року «Про затвердження висновку стосовно розв`язання спору усунення перешкод батькові у вихованні та спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні, спілкуванні з дитиною» та рішенням виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області №166 від 04.06.2024 року «Про затвердження висновку стосовно розв`язання спору, а саме усунення перешкод у участі у вихованні та вільному спілкуванні бабусі з внуком», якими визначено участь батька та бабусі у вихованні та спілкуванні з дитиною, ОСОБА_7 , оскаржила такі до суду.
З матеріалів справи вбачається, що звернувшись до суду з вищевказаним позовом,  ОСОБА_1  зазначила відповідачами виконавчий комітет Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області,  Судововишнянську міську раду Яворівського району Львівської області, Службу у справах дітей Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . 
Як вбачається з ухвали судді Мостиського районного суду Львівської області Гіряк С.І. від 07.08.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, запропоновано позивачці привести позовну заяву у відповідність з вимогами статті 175 та 177 ЦПК України, шляхом усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, а саме, в прохальній частині позовної заяви, всупереч вимогам п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України, позивачка не зазначила змісту позовних вимог щодо кожного із відповідачів.
На виконання вимог ухвали, позивачка 14.08.2024 року подала позовну заяву, зазначивши відповідачем лише виконавчий комітет Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області, а Судововишнянська міська рада Яворівського району Львівської області, Служба у справах дітей Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 залучені до участі у справі, як треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору. 
Тобто, позивачка остаточно пред`явила позовні вимоги лише до виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області, зазначивши лише виконавчий комітет Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області відповідачем у справі. 
При цьому, слід зазначити, що спір щодо порядку участі батька дитини у її вихованні, з приводу побачення батька з сином існує між матір`ю, ОСОБА_1 та батьком дитини, ОСОБА_4 , а спір щодо порядку участі бабусі дитини, ОСОБА_5 у вихованні внука, з приводу побачення бабусі з внуком, існує між матір`ю дитини, ОСОБА_1 та бабусею дитини, ОСОБА_5 . 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду(частина 2 статті 263 ЦПК України).
Верховний Суд у постанові від 15 вересня 2021 року у справі № 757/39693/20 (провадження у справі № 61-13261св21) зазначив наступне:
«Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.»
У справі за позовом одного з батьків про визнання незаконним рішення органу опіки та піклування про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні того з батьків, хто проживає окремо від неї, належними відповідачами є особа, за зверненням та на захист прав якої прийнято рішення (той з батьків, для якого визначено способи участі у вихованні дитини та спілкуванні), та орган опіки та піклування, рішення якого оскаржується.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
У справі , що переглядається судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 пред`явила позов до виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області, яким, як органом опіки та піклування, приймалися оскаржувані рішення №165 від 04.06.2024 року «Про затвердження висновку стосовно розв`язання спору усунення перешкод батькові у вихованні та спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні, спілкуванні з дитиною» та рішення №166 від 04.06.2024 року «Про затвердження висновку стосовно розв`язання спору, а саме усунення перешкод у участі у вихованні та вільному спілкуванні бабусі з внуком», якими визначено участь батька та бабусі у вихованні та спілкуванні з сином та внуком, разом з тим їх не було залучено до участі у справі, як співвідповідачів.
Зважаючи на необхідність врахування висновків щодо застосування норми права, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 серпня 2021 року в справі №543/994/17 (провадження №61-6125св21), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року в справі №757/39693/20 (провадження №61-13261св21), колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене без додержання норм процесуального права і з врахуванням вищенаведеного приходить до висновку, що в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконними рішення виконкому №165 від 04.06.2024 року «Про затвердження висновку стосовно розв`язання спору усунення перешкод батькові у вихованні та спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні, спілкуванні з дитиною» та рішення №166 від 04.06.2024 року «Про затвердження висновку стосовно розв`язання спору, а саме усунення перешкод у участі у вихованні та вільному спілкуванні бабусі з внуком», слід відмовити через неналежний склад співвідповідачів, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.
Слід зазначити, що скасування згаданих рішень виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області безумовно вплине на права батька малолітньої дитини – ОСОБА_7 , а також на права його бабусі, ОСОБА_5 , оскільки оскаржуваними рішеннями вирішено питання щодо їх участі у вихованні та спілкуванні із сином та внуком.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні заявлених позивачкою вимог.
Оскаржуваною ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 27 серпня 2025 року заяву представника третіх осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвоката Луки Тараса Миколайовича задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 гривень.
В решті вимог відмовлено.
Частина 1 статті 270 ЦПК України передбачає, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання судових витрат. 
Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (частина 5 статті270 ЦПК України).
З врахуванням положень частини 5 статті 270 ЦПК України ухвала постановляється судом у випадку відмови в ухваленні додаткового рішення.
Разом з тим, як вбачається з оскаржуваної ухвали, заяву представника третіх осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвоката Луки Тараса Миколайовича задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 гривень, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 гривень.
Тобто, заяву представника третіх осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвоката Луки Тараса Миколайовича вирішено по суті, задоволено атку частково.
За вищенаведеного, за результатами розгляду заяви представника третіх осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвоката Луки Тараса Миколайовича мав бути ухвалений процесуальний документ – додаткове рішення суду, а не ухвала. 
Додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас, додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. У разі скасування рішення у справі, ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року в справі № 756/4441/17 (провадження № 61-17081св18)).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі №  904/8884/21 (провадження № 12-39гс22) зазначено, що: «за загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Подібні висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 925/81/21, від 09 лютого 2022 року у справі № 910/17345/20, від 15  лютого 2023 року у справі № 911/956/17(361/6664/20), від 07 березня 2023 року у справі № 922/3289/21. Оскільки суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування постанови Центрального апеляційного господарського суду від 27 вересня 2022 року у цій справі, то додаткову постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18 жовтня 2022 року також слід скасувати».
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення Мостиського районного суду Львівської області від 23 червня 2025 року, то і ухвала (додаткове рішення) Мостиського районного суду Львівської області від 27 серпня 2025 року, якою вирішено питання витрат на професійну правничу допомогу, також підлягає скасуванню.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з п.2 ч.1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 23 червня 2025 року –задовольнити частково.
Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 23 червня 2025 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 – відмовити.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – ОСОБА_2  та апеляційну скаргу представника  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 –  ОСОБА_6 на ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 27 серпня 2025 року – задовольнити частково.
Ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 27 серпня 2025 року – скасувати.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 26.11.2025 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета 
Судді: О.М. Ванівський 
Р.П. Цяцяк