Справа № 158/2175/25  Провадження №33/802/21/26 	Головуючий у 1 інстанції:Костюкевич О. К. 	
	Доповідач: Клок  О. М.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., розглянувши подану захисником – адвокатом Лавренчуком О.В. апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , заступника директора ТзОВ «Вудленд Україна» на постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 серпня 2025 року, 
В С Т А Н О В И В 
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605, 60 гривень.
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 17 липня 2025 року о 17 год 34 хв, на а/д Т0309, між м. Ківерці та м. Рожище, керував транспортним засобом марки «Renault Duster» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння чим порушила п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі – ПДР). 
Не погоджуючись із постановою судді першої інстанції, захисник ОСОБА_1 – адвокат Лавренчук О.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати, як незаконну та необгрунтовану через істотне порушення норм процесуального права. Стверджує, що 28 серпня 2025 року судовий розгляд даної справи проведено у відсутності сторони захисту. Як захисник першого, він у телефонному режимі повідомляв суд про відкладення її розгляду через захворювання на COVID, що безпідставно не було взято суддею до уваги чим порушено право ОСОБА_1 на захист. Звертає увагу апеляційного суду на поверхневий розгляд даної справи, без виклику та допиту свідків, поліцейського, який складав протокол про адміністративне правопорушення, безпосереднього дослідження відеозапису з боді-камери поліцейського, не установлення судом причин зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а також не з’ясування судом чи було йому роз’яснено процесуальні права, у тому числі, право на захист. У зв`язку із цим, просить постанову судді Ківерцівського районного суду від 26 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_1 скасувати та постановити нову постанову, якою закрити провадження по даній справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Адвокати Петрук І.В. та Лавренчук О.В. які, у даній справі, діють в інтересах ОСОБА_1 в судове засідання, на розгляду поданої останнім апеляційної скарги не з`явились, хоча своєчасно та належним чином повідомлялись про час та місце її розгляду у апеляційному суді, що стверджується телефонограмою за реєстраційним номером № 2602, оформленої секретарем відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду кримінальних справ Анною ЗУБРИЦЬКОЮ.
Від адвоката Лавренчука О.В., на адресу апеляційного суду, надійшло письмове клопотання із проханням перенесення судового засідання у даній справі, призначеного на 14 год 00 хв 14 січня 2026 року через його зайнятість у іншому судовому процесі у Івано-Франківському міському суді, яке не береться до уваги апеляційним судом із таких мотивів.
Як стверджується змістом даних адміністративних матеріалів, починаючи з 24 вересня 2025 року, судові засідання у даній справі сім разів відкладались, у кожному випадку, за клопотанням адвоката Лавренчука О.В., у тому числі, із мотивів його зайнятості у інших судових засіданнях.
Тому, з огляду на невиправдану тривалість апеляційного провадження по даній справі, викладені адвокатом Лавренчуком О.В., у поданому ним клопотанні, причини для відкладення судового розгляду, призначеного 14 січня 2026 року, слід визнати неповажними, а розгляд даної справи провести у відсутності захисників Радчука П.Ю. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу такого висновку.
Положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено можливість розгляду справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за умови вжиття судом заходів для її своєчасного сповіщення про місце та час розгляду справи, і за наявності даних про таке її сповіщення, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Установлено, що розгляд даної справи у суді першої інстанції 28 серпня 2025 року відбувся як у відсутності ОСОБА_1 , так і його захисника – адвоката Лавренчука О.В., які повідомлялись про час та місце розгляду даної справи у Ківерцівському районному суді 18 серпня 2025 року о 17:56 год, безпосередньо, адвокат Лавренчук О.В., шляхом одержання ним судової повістки про виклик до суду у справі про адміністративне правопорушення, надісланої у його електронний кабінет. Водночас, останній стверджує, що телефонував та повідомляв відповідальних працівників про неможливість прибуття до суду через незадовільний стан свого здоров`я та відкладення розгляду даної справи, що безпідставно не було взято до уваги судом. 
При оцінці наведених захисником доводів, апеляційний суд зазначає, що захисником не було дотримано належної процесуальної процедури повідомлення суду про неможливість прибуття в судове засідання, а тому розгляд даної справи цілком підставно проведено у його відсутності, що відповідає змісту положень ст. 268 КУпАП. 
Окрім того, як сам ОСОБА_1 , так і його захисник, не позбавлені процесуальної можливості у реалізації свого права на захист, при розгляді даної справи у апеляційному суді, однак таке право ними реалізоване не було. 
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Відтак, підстав стверджувати про порушення права на захист ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Лавренчук О.В., при перевірці доводів апеляційної скарги, не установлено. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом було дотримано не в повній мірі. 
Згідно із п. 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення зазначеного пункту Правил дорожнього руху передбачена ст. 130 КУпАП.
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно із п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції). 
Пунктом 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Відеозаписом із нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліції, який значиться як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення таз урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є незалежним від будь-якого суб`єктивного сприйняття належним, допустимим та достатнім доказом його вини стверджується, що після зупинки транспортного засобу під його керуванням, працівником поліції було зроблено зауваження водію про те, що пасажири не пристебнуті ременями безпеки, а також оглянуто багажне відділення автомобіля. Такі дії поліцейським вчинено в умовах воєнного стану, і саме це слугувало правомірною підставою зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 .
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги стосовно безпідставності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , також вважаю доцільним зазначити про те, що саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, законодавцем на водіїв транспортних засобів у правовому полі покладено додаткові обов`язки. Відтак, незгода водія із причинами зупинки, або ж необізнаність про це, жодним чином не позбавляє його прямо передбаченого ПДР обов`язку, за наявності для цього відповідних підстав, на вимогу працівника поліції, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. 
Тоді як сам факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, стверджується сукупністю належних та допустимих доказів, безпосередньо досліджених судом, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 572770 від 17 липня 2025 року, за змістом якого перший керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, у якому зафіксовані виявлені та озвучені поліцейським у нього ознаки такого стану: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та обличчя; роздруківкою результату тесту газоаналізатора «Alcotestr Drager 6820» від 17 липня 2025 року із результатом – 1, 51 ‰; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; а також частково даними довідки заступника начальника Руслана ДАВИДОВИЧА про те, що у відповідності до бази даних ІКС ІПНП гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом останнього року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не притяґувався та йому видано посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 15 квітня 2011 року,що цілком підставо було враховано судом при накладенні на нього безальтернативного адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Зазначені докази у їх сукупності та взаємозв`язку, цілком обґрунтовано взяті до уваги судом, і протилежного, при перевірці доводів апеляційної скарги, не установлено. 
Тобто, процедура проведення огляду, на визначення в особи стану алкогольного сп`яніння, повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів, які регламентують це питання. 
Як стверджується змістом оскаржуваної постанови, суддею із достатньою повнотою досліджено усі наявні у даній справі докази, включаючи відеозапис із нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліції, яким також спростовуються доводи захисника в частині не роз`яснення поліцейським ОСОБА_1 його процесуальних прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, у тому числі, права на захист. Також апеляційним судом не установлено створення йому поліцейськими перешкод у реалізації таких його прав, зокрема мати захисника та користуватись допомогою такого у формі безпосереднього представництва у суді. 
Тому, вважаю факт порушення ОСОБА_1 пункту 2.9 а ПДР та, відповідно, вчинення ним, у цьому конкретному випадку, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, правильно установленим поліцейськими та підтвердженим судом.
При загальній перевірці доводів апеляційної скарги протилежного не установлено, тому така скарга, подана захисником Лавренчуком О.В. в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення, а постанова судді першої інстанції – без зміни. 
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу захисника – адвоката Лавренчука О.В., подану ним в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 серпня 2025 року стосовно нього – без зміни. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: