Іванівський районний суд Одеської області    

Іванівський районний суд Одеської області

Справа № 499/1553/25 
Провадження № 2/499/149/26 

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

09 лютого 2026 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі головуючого судді Погорєлова І.В. за участю секретаря судового засідання Дібрової О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Іванівка Березівського району Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить суд стягнути з відповідача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» суму заборгованості за кредитним договором №533835181 від 16.08.2024 року у розмірі 68554,20 грн., а також судові витрати які складаються з судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач не виконує умови кредитного договору №533835181 від 16.08.2024 року, право вимоги за яким позивач отримав за договором факторингу.
У справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі, підтримали позовну заяву, не заперечували проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення судових документів, заяв та клопотань не надала, відзиву не надіслала, про причини неявки не повідомила, тому суд визнає її неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у її відсутність.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлені такі фактичні обставини справи.
16.08.2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір №533835181, за умовами якого остання отримала 5300,00 грн. та 15900,00 строком до 15.09.2029 року. Договір укладено у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».
Отримання відповідачем коштів підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк» від 09.02.2026 року та листом АТ «УніверсалБанк» від 07.01.2026 року з наданням відповідних виписок по рахункам.
Після чого було укладено три договори факторингу, а саме між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» 16.07.2025 року, згідно копій договорів яких та реєстрів боржників прослідковується правомірність права вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 за договором №533835181 від 16.08.2024 року.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №533835181 від 16.08.2024 року у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 79154,08 грн., яка складається з наступного: 21199,76 грн. - заборгованість по кредиту; 47354,44 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, 10599,88 грн. – заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи), разом з тим, представник позивача просить суд стягнути з відповідача лише суму заборгованості за кредитом та відсотками.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Судом встановлено, що договір укладений між сторонами в порядку та спосіб визначеному у ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», ЗУ «Про електронну комерцію» та ЗУ «Про електронний цифровий підпис».
Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що відповідачем був укладений кредитний договір №533835181 від 16.08.2024 року в електронній формі, умови якого позикодавцем були виконані. Відповідач у передбачений договорами строк заборгованість не повернув.
Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, не спростував надані позивачем розрахунки заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав.
Суд звертає увагу, що вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.
У свою чергу, доказів того, що його персональні дані (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариством для укладення кредитних договорів від його імені, відповідачем до суду не надані. До правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій відповідач не звертався, як і не оскаржував правомірність укладених договорів.
Також, з виписки по рахункам відповідача вбачається отримання кредитних коштів.
Враховуючи, що матеріали справи містять належні докази того, що під час підписання кредитного договору ОСОБА_1 ознайомилася з умовами кредитування, у тому числі з умовами про сплату відсотків за користування кредитними коштами, при цьому, не здійснила належних платежів на виконання своїх зобов`язань за договором, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
При цьому слід зазначити, що згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Тобто, зазначені обставини свідчать про те, що підписуючи вищезазначений кредитний договір, позичальник погодився з усіма умовами договору, у тому числі зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у зазначеному розмірі.
У встановленому законом порядку кредитний договір позичальником спростований не був та є дійсними.
Відтак, сума заборгованості підлягає стягненню.
Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Аналізуючи зазначені норми процесуального та матеріального права, правові висновки Верховного Суду, застосовуючи Європейську конвенцію з прав людини та практику Європейського суду з прав людини, з`ясовуючи вказані обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, та оцінюючи належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів на предмет пропорційності співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою у контексті конституційного принципу верховенства права та права на справедливий розгляд, та керуючись критерієм «поза розумним сумнівом», суд вважає, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Тому права позивача були порушені і підлягають судовому захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 68554,20 грн.
На підставі частин 1 та 13 статті 141 ЦПК України судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач поніс і документально підтвердив витрати по сплаті судового збору при подачі позовної заяви в сумі 2422,40 грн., які підлягають стягненню з відповідача у пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог (задоволено )
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.
Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Суд встановив, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. підтверджуються матеріалами справи.
Суд вважає, що відображена у доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності, співмірності та часу витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має врахувати розумність заявленого розміру, а також має пересвідчитись, що витрати є співмірними зі складністю справи, наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений на їх надання час відповідають критерію реальності витрат, були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Суд зауважує, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн., беручи до уваги типовість даної категорії справ, незначну ціну позову, спрощений порядок розгляду, відсутність участі в судових засіданнях, відсутність складних за змістом та об`ємних за обсягом: відповіді на відзив, інших нетипових процесуальних заяв та клопотань, є завищеними, належним чином не обґрунтованими, такими, що не відповідають критерію реальності витрат, та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат, а тому з врахуванням критерію реальності адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), враховуючи складність справи та виконані роботи, принцип співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшення їх розміру до 3000 гривень.
Керуючись ст. ст.12, 13, 81 ,274, 279, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (м. Київ, вулиця Алматинська 8, офіс 310а; ЄДРПОУ 42986956) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про стягнення заборгованості– задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» суму заборгованості за кредитним договором №533835181 від 16.08.2024 року в загальному розмірі 68554,20 грн. (шістдесят вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири гривні 20 коп.), яка складається з:
21199,76 грн. – заборгованість за тілом кредиту;
47354,44 грн. – заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судові витрати у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., понесені позивачем при звернені до суду з даним позовом на сплату судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судові витрати на правову допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
  Суддя	Ігор ПОГОРЄЛОВ