10 лютого 2026 року Єдиний унікальний № 501/5022/25 Провадження № 1-кп/501/104/26

ВИРОК
Іменем України

10 лютого 2026 року        м. Чорноморськ

Чорноморський міський суд Одеської області 
у складі: головуючого - ОСОБА_1 секретар судових засідань – ОСОБА_2 
номер справи 501/5022/25 провадження 1-кп/501/104/26

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чорноморському міського суду Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні 
№ 12025162160000931 відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26 жовтня 2025 року , відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області, громадянки України, яка має середньо-спеціальну освіту, не працюючої, заміжньої, такої що має на утриманні малолітніх дітей, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима.

участь у справі приймали:   прокурор -   ОСОБА_7 
адвокат-   ОСОБА_8 
обвинувачена - ОСОБА_3 
у вчиненні кримінальних правопорушень , передбаченого ч. 4 ст. 185 , ч.1 ст. 357 Кримінального кодексу України
ВСТАНОВИВ:
Сторони, кожен окремо, не заперечували щодо розгляду справи під час воєнного стану.
Стислий зміст обвинувачення обставини визнані Судом доведеними.
25 жовтня 2025 року близько 4 годин ранку, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 познайомившись з потерпілим ОСОБА_9 , прибула за місцем його мешкання, до квартири АДРЕСА_3 , де вони вдвох вживали спиртні напої. Після сумісного вживання спиртних напоїв ОСОБА_9 заснув та в цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме: 
? мобільного телефону марки «Infinix HOT 60Pro+», (imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ), чорного кольору на 256 Gb, який знаходився у чохлі чорного кольору, який для потерпілого не представляє матеріальної цінності з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ВФ «Україна» НОМЕР_3 , яка для потерпілого також не представляє матеріальної цінності, вартістю 9 399 гривень; 
? травматичного пістолету Форт-12Р КР 9 мм № НОМЕР_4 , вартістю 20 909 гривень 34 копійки; 
? спортивний костюм фірми «Adidas» синього кольору, вартістю 1982 гривні 98 копійок, яке належить ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , діючи умисно в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрала з приміщення кімнати вказаної квартири, вищезазначене майно.
Після чого, покинула приміщення квартири АДРЕСА_4 , отримавши можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд.
Своїми протиправними діями ОСОБА_3 завдала ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 32 291 гривня 32 копійки.
Продовжуючи свій протиправний умисел, 25 жовтня 2025 року близько 5 -6 годин ранку, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 керуючись корисливим мотивом, скориставшись відсутністю нагляду за її діями з боку власника та інших сторонніх осіб, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, заволоділа банківською карткою «Райфайзенбанк» № НОМЕР_5 - банківський рахунок НОМЕР_6 , видану «Райфайзенбанк», на ім`я ОСОБА_9 , яка є різновидом документу, тобто матеріальною формою одержання, зберігання і використання інформації щодо майнового стану ОСОБА_9 , та яка належать останньому.
Відповідно до ст. 1 Закону України від 02 жовтня 1992 року «Про інформацію» 
№ 2657-ХІІ, пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України від 05.04.2001 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346-III, ч. 4 ст. 51 Закону України від 07.12.2000 «Про банки та банківську діяльність» № 2121-III документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку. Одним з видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби (платіжні картки тощо).
Платіжна картка – електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або з відповідного рахунку банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.
Реалізуючи свій неправомірний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_3 , посягаючи на встановлений законодавством порядок ведення, обігу і використання офіційних документів, який забезпечує нормальну діяльність прав і законних інтересів громадян, порядок документального посвідчення фактів, які мають юридичне значення, скориставшись тим, що ОСОБА_9 спить та не спостерігає за її діями, викрала вищевказану банківську платіжну картку, з метою її подальшого неправомірного використання та обернення на свою користь.
Крім того, в подальшому у ОСОБА_3 , повторно з корисливих мотивів виник єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів з викраденої нею банківської картки належної ОСОБА_9 , а саме: платіжної картки «Райфайзенбанк» за № НОМЕР_5 .
Реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, діючи повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи безперешкодний доступ до банківської картки Райфайзенбанк» за № НОМЕР_5 , ОСОБА_3  в період часу з 07 годин 21 хвилини по 15 годин 23 хвилини 25 жовтня 2025 року, діючи в умовах воєнного стану, що введений в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України введено воєнний стан, період якого в подальшому продовжений згідно зі змінами відповідних нормативних актів та триває на даний час, перебуваючи за адресою: проспект Миру № 33, в м. Чорноморську Одеської області маючи у користуванні раніше викрадену банківську картку таємно викрала з банківського рахунку  НОМЕР_6 грошові кошти в загальній сумі 28 337.00 гривень, розпорядившись коштами на власний розсуд шляхом зняття грошових коштів за допомогою терміналів самообслуговування у м. Чорноморську та оплатою онлайн послуг. Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_3 завдала ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 28 337 гривень.
06 листопада 2025 року Чорноморською окружною прокуратурою до суду скерований обвинувальний акт відносно  ОСОБА_3  , дії якої кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України - тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому , в умовах воєнного стану; таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно , в умовах воєнного стану ;  за ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України, тобто у викраденні офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 визнала себе винною у вчиненні злочинів за вищезазначеними обставинами, щиро покаялась, не заперечувала проти зібраних по справі доказів, просила їх не досліджувати та розглядати справу, згідно положень ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, прохала врахувати наявність малолітніх дітей , щире каяття , часткове відшкодування завданої шкоди та її бажання відшкодувати завдану шкоду в повному обсязі. 
Адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні враховуючи позицію обвинуваченої ОСОБА_3 прохала застосувати положення ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України та обмежитись дослідженням доказаів , які ніхто не оспорює.
Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився , надавши до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, щодо призначення покарання покладався на розсуд суду.
Прокурор ОСОБА_7 враховуючи повне визнання обвинуваченої своєї провини не заперечувала проти розгляду справи за правилами, передбаченими ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України. 
При визначені покарання вважала можливим враховуючи особу обвинувачуваної, яка раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, її ставлення до скоєного, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину , відсутність обтяжуючих обставин та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з застосуванням положень ст. 70,75 ,76 Кримінального кодексу України, випробувальним терміном на 3 роки. Пред`явлені позовні вимоги вважала можливим задовольнити ,стягнути з обвинувачуваної на користь держави судові витрати в розмірі 844.16 грн. Долю речових доказів вирішити відповідно до положень ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України
Відповідно до вимог ст.325 Кримінального процесуального кодексу України, за погодженням із сторонами кримінального провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілого.
На підставі ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України, за відсутності заперечень учасників судового провадження, Суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених та дослідженням матеріалів справи, які характеризують особи обвинувачених, підтверджують наявність речових доказів та процесуальних витрат. 
При цьому, судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції. 
Також, Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Показання обвинуваченої ОСОБА_3 під час досудового розслідування і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п. 150 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п. 57 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Яременко проти України.
Суд, переконавшись в тім, що обвинувачена розуміє фактичні обставини справи, в її добровільній та істинній позиції, а також те, що в подальшому вона не в змозі буде оспорювати фактичні обставини справи в апеляційній інстанції, відповідно до положень ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України , зібрані по справі докази не досліджував.
Оцінивши показання обвинуваченої, які вона надала вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленою із правилами ст. ст. 349, 394 Кримінального процесуального кодексу України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, Суд приходить до висновку, що  ОСОБА_3  вчинила кримінальні правопорушення передбачені: ч. 4 ст. 185 , ч.1 ст. 357 Кримінального кодексу України.
Її дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковано - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану ; таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану та викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.
Мотивувальна частина та правові норми застосовані судом.
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Згідно з приписами ст.8 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
При ухваленні вироку відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.
Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». 
Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення Європейського суду з прав людини вказує від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» п. 43). Також ,має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2013 року у справі «Веренцов проти України» - п.86).
Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами від 12 червня 2009 року, визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 Кримінального кодексу України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
Відповідно до положень ст. 12 Кримінального кодексу України ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України відноситься до тяжких злочинів ; ч.1 ст. 357 Кримінального кодексу України відноситься до кримінальних проступків та призначає покарання достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. 
Також, Суд враховує особисті дані обвинуваченої ОСОБА_3 , яка раніше не судима, одружена, має середню спеціальну освіту, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має трьох малолітніх дітей.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3   в порядку ч. 1 п. 1, 2 ст. 66 Кримінального кодексу України - є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3   в порядку ст. 67 Кримінального кодексу України - судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченої Суд виходить із встановленої ст.50 Кримінального кодексу України мети не тільки кари, а також виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. 
При цьому Суд враховує, визначені ст.65 Кримінального кодексу України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.
З досудової доповіді філії державної установи «Центр пробації » в Одеській області 
від 16 грудня 2025 року вбачається середня ймовірність вчинення повторного правопорушення та можливість виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк , можливе та не становить небезпеки для суспільства.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання ,виправлення засудженого.
Висновки суду.
З урахуванням наведених висновків щодо порядку призначення покарання, викладених обставин у справі, особи обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, усвідомила суспільну небезпечність своїх дій, щиро розкаялась, а також тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, покарання, яке передбачено за вчинений злочин, наявність обставини, що пом`якшує покарання, за відсутності обставин, які його обтяжують, Суд призначає покарання у виді позбавлення волі , проте вважає можливим від призначеного покарання ОСОБА_3  звільнити з випробуванням, оскільки її виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, однак в умовах здійснення обов`язкового контролю за подальшою її поведінкою, та з покладанням на неї обов`язків передбачених п.1,2 ч.1  ст.76 Кримінального кодексу України.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. 

Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Інші питання які вирішувались Судом.
Запобіжний захід обвинуваченої ОСОБА_3  не обирався.
Судові витрати, пов`язані із залученням експертів, у кримінальному проваджені Суд стягує з обвинуваченої ОСОБА_3   на користь держави.
Щодо заявлений позовних вимог потерпілого ОСОБА_9 .
Згідно ч. 2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
За приписами ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У відповідності до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд вважає, що під час судового розгляду встановлені достатні докази в підтвердження розміру заявлених цивільних вимог і підстави для їх задоволення.
Долю речових доказів Суд вирішує відповідно до положень ст . 100 Кримінального процесуального кодексу

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, Суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винною  ОСОБА_3  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України.

Призначити  ОСОБА_3  покарання :
? за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
? за ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України за сукупність кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 5 років (п`яти) позбавлення волі. 
На підставі п.1 пп а-1 ч. 1 ст. 72 Кримінального кодексу України одному дню позбавлення волі відповідають два дні пробаційного нагляду.

Відповідно до положень ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити  ОСОБА_3  від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, строком на 2 (два) роки.
Згідно п. 1, 2 ч. 1 , п. 2 ч. 3 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на  ОСОБА_3  наступні обов`язки:
? періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
? повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи .
? не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Міра запобіжного заходу  ОСОБА_3  не обиралась.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 – задовольнити.

Стягнути з  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , уродженки м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області, офіційно не працевлаштованої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь  ОСОБА_9 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 майнову шкоду у сумі 37736,00 грн.

Стягнути з  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , уродженки м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області, офіційно не працевлаштованої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави витрати на проведення судових експертиз у сумі 848,16 грн.
Речові докази: 
? копії документів (коробку) та копію чеку на викрадений мобільний телефон марки «Інфінікс ХОТ 60Про+» чорного кольору повернути потерпілому ОСОБА_9 ;
? копію виписки про рух коштів по рахунку за період 01 жовтня 2025 року по 27 жовтня 2025 року, а саме по банківській картці «Райфайзенбанк» (банківський рахунок НОМЕР_6 ) за № НОМЕР_5 , зберігати в матеріалах кримінального провадження № 12025162160000931 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 жовтня 2025 року;
? травматичний пістолет Форт-12Р КР 9 мм № НОМЕР_4 , чорного кольору, банківська картка «Райфайзенбанк» за № НОМЕР_5 переданий потерпілому на зберігання, вважати йому повернутим ;
? чоловічі штани фірми «Adidas» синього кольору, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_9 , вважати йому повернутими;
? матеріальний носій DVD-R диск з відеозаписами з камер відео спостереження з магазину «Сусіди» за 25 жовтня 2025 року, що розташований за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Спортивна, 5-а, зберігати в матеріалах кримінального провадження № 12025162160000931 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 жовтня 2025 року;
? матеріальний носій DVD-R диск з відеозаписами з камер відео спостереження з терміналу «Укрназбанк» за 25 жовтня 2025 року, що розташований за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, пр-т. Миру, 24 залишити в матеріалах кримінального провадження № 12025162160000931 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 жовтня 2025 року , зберігати в матеріалах кримінального провадження № 12025162160000931 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 жовтня 2025 року;
? рюкзак бордового кольору з написом фірми білого кольору «Quechua» та жіноча куртка чорного кольору передані на відповідальне зберігання обвинуваченій ОСОБА_5 вважати їй повернутими.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором, виключно з підстав, передбачених ст. 394 Кримінально-процесуального кодексу України до Одеського апеляційного суду через Чорноморський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий