ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

05 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/7013/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Південно-Східної митниці
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року (суддя А.В. Сіпака) у справі № 280/7013/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» до Південно-Східної митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» звернулось до суду з адміністративним позовом до Дніпровської митниці, у якому просило визнати протиправним та скасувати Рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару № UA110150/2025/000028/1 від 03.07.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачу, при митному оформлені всіх партій поставки, були надані документи, необхідні для митного оформлення товару, що надійшов до України на підставі зовнішньоекономічного контракту, які не містили розбіжностей, наявних ознак підробки. Зазначені відповідачем сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей не обґрунтовані в розумінні вимог ст. 53 Митного кодексу України і подальші дії відповідача, в тому числі витребування додаткових документів, відмова в застосуванні визначеної декларантом митної вартості та винесення рішень про коригування митної вартості є протиправними.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Судом першої інстанції зазначено, що копія митної декларації країни відправлення передбачена як додатковий документ, що надається (за його наявності) на запит митниці, якщо надані документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому, ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України прямо забороняє вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Суд вказав, що посилання митниці на п. 3.1.1. Контракту є необґрунтованим, оскільки зазначений пункт не містить обов`язків для сторін вимагати та надавати документи, які підтверджують включення у вартість товару витрат, які несе постачальник в країні відправлення.
Таким чином, суд зазначив, зауваження митниці про обов`язковість надання копії 
митної декларації країни відправлення для підтвердження заявленої митної вартості протирічить положенням Митного кодексу України.
Суд з`ясував, що декларантом виконані вимоги діючого митного законодавства (ч. 2 ст.53 Митного кодексу України) щодо надання усіх наявних у нього банківських платіжних документів, у разі здійснення оплати коштів за товар, які повною мірою ідентифікуються зі Специфікаціями, рахунком-фактурою, задекларованими товарами та у сукупності з іншими наданими митниці документами первинного бухгалтерського обліку підтверджують заявлену позивачем вартість товару за Контрактом. Суд зауважив, що суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування митним органом додаткових документів у декларанта.
Суд також дослідив, що умовами зовнішньоекономічного контракту прямо визначено, що витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів (пакування, маркування) включені до фактурної вартості товару, тому також вони вже включені до загальної фактурної вартості товару, яка зазначена у рахунку на оплату, а відтак вони не потребують окремого виділення у окремому комерційному документі або окремою статтею витрат у наданих комерційних документах.
Суд вказав, що за умовами договору транспортного експедирування №KL-584/22 вартість перевантаження (перевалки) включається у загальну вартість витрат, зазначених в інвойсі та акті виконаних робіт, а тому не є додатковими витратами, які не потребують окремого виділення витрат на перевантаження з загальної вартості послуг.
Судом встановлено, що для підтвердження транспортних витрат до кордону України підприємство надало митниці: договір ТЕО № KL-584/22 від 07.12.22р.; заявку на перевезення № 69 від 01.11.23р.; коносамент № HS123110178 від 08.11.23р.; залізничну товаротранспортну накладну 515700 від 22.01.24р.; рахунок на оплату №26/24 від 22.01.24р.; акт виконаних послуг з перевезення №26/24 від 22.01.24р.; розрахунок (калькуляцію) частки транспортних витрат від 12.03.25р., платіжне доручення №529 від 20.02.2024 про сплату вартості транспортування за рахунком №26/24.
Суд вважав, що надані транспортні документи та документи, що підтверджують вартість витрат містять інформацію щодо числових показників понесених товариством витрат по всьому маршруту транспортування вантажу.
Суд зазначив, що в межах розгляду даної справи відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
Суд дійшов висновку, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку із чим дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2025/000028/1 від 03.07.2025 є таким, що підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Південно-Східна митниця подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що подані митному органу документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підстави яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять усіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості. Так, надані позивачем банківські платіжні документи не ідентифікуються із сумою специфікації, а також з відомостями гр.22 ЕМД, згідно з якими загальна сума за рахунком становить 66759 дол. США. Крім того, подана митному органу додаткова угода №7 підписана після здійснення оплати, що викликає обґрунтовані сумніви. Також, оскільки товар був перевантажений у порту Gdansk, це свідчить про наявність додаткових витрат пов`язаних з перевантаженням товару. Разом з тим, подані позивачем документи не містять відомості про витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів. Скаржник зауважує, що декларація країни експорту містить інформацію про вартість товару на момент перетину митного кордону країни експорту, а отже з урахуванням виявлених розбіжностей та неповноти відомостей, експортна декларація надала б можливість порівняти зазначену в ній вартість товару з вартістю товару за інвойсом та специфікацією. Наполягає, що позивач не спростував наявність розбіжностей та невідповідностей у його документах, а отже митним органом правомірно прийнято спірне рішення про коригування митної вартості.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року у справі №280/7013/25 замінено найменування відповідача у справі з "Дніпровська митниця" на "Південно-Східна митниця".
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 27.12.2022 між позивачем (Покупець) та компанією “YINAN COUNTY KAI LILAI MACHINARY CO., LTD” (Китай) (Продавець) укладений зовнішньоекономічний контракт № KL/4 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікації (Додатку), яка є невід`ємною частиною даного контракту.
За умовами пункту 2.1 Контракту № KL/4 поставка товару здійснюється партіями і фіксується в Специфікаціях (Додатках) до даного контракту. Допускається поставка товару декількома партіями за однією Специфікацією.
Поставки здійснюються на умовах згідно правил ІНКОТЕРМС за редакцією 2010 року, які мають обов`язковий характер для сторін у рамках цього Контракту. Конкретні умови поставки партії товару, реквізити вантажоодержувача, а також строки поставки зазначаються в Специфікації (Додатку) до цього Контракту. Сторони мають право після підписання Специфікації змінити умови поставки, зазначені і ній, шляхом підписання додаткової угоди (пункт 3.1 Контракту № KL/4).
Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Контракту № KL/4 ціна на товар визначається Покупцем і Продавцем шляхом переговорів і вказується в Специфікаціях (Додатках) до цього контракту. За домовленістю сторін, у разі несвоєчасної оплати товару, ціна товару може змінюватись після здійснення поставки. Зміна ціни оформлюється додатковою угодою після чого Продавець повинен надати Покупцю коригуючу Специфікацію та інвойс. У ціну товару включена вартість упаковки і маркування.
22.09.2023 Сторонами Контракту погоджені Специфікації №2023-10, №2023-8-z до цього Контракту.
В Специфікації №2023-10 зазначений перелік продукції, який складається з 4 найменувань товарів, загальною кількість – 804 шт., загальною вартістю 320724,00 дол. США. Термін поставки – грудень 2023 року-січень 2024 року. Умови оплати – 100% передплата.
В Специфікації №2023-8-z зазначений перелік продукції, який складається з 5 найменувань товарів, загальна кількість – 267 шт., вартістю 443,20 дол. США. Термін поставки – грудень 2023 року-січень 2024 року. Оплата товару: протягом 180 днів з моменту фактичної доставки товару.
Після ввезення на територію України загальна товарна партія була розміщена в режим митного ліцензійного складу за ЕМД № 24UA110150004147U8 від 26.03.2024, № 24UA110150004262U9 від 27.03.2024 та надалі з метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів, товариством було задекларовано частину з загальної товарної партії до митного посту “Дніпро-правобережний” Дніпровської митниці за електронною митною декларацією (ЕМД) №25UA110150009605U8 від 02.07.2025, номенклатура, кількість, характеристики товару зазначені у графі 31 ЕМД – Товари № 1, 2.
Визначення митної вартості товарів здійснено позивачем згідно зі ст. 57, 58 Митного кодексу України за основним методом (за ціною контракту щодо товару, який імпортується).
До митного оформлення товарів разом з ЕМД позивачем було надіслано копії наступних документів, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації, а саме: декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт № KL/4 від 27.12.2022р.; додатки (специфікації) до нього: № 2023-10 від 22.09.23р., № 2023-8-z від 22.09.23р.; додаткові угоди до нього: № 7 від 30.11.23р., № 11 від 25.04.24р.; банківські платіжні інструкції: № 181 від 07.07.23р., № 494 від 29.11.23р., № 496 від 30.11.23р.; заяву на купівлю іноземної валюти №561 від 29.11.23р.; рахунок-фактуру № KL2023-10 від 25.10.23р.; пакувальний лист до нього від 25.10.23р., сертифікат країни походження товару № 23С700000889/05331 від 11.12.23р.; технічні характеристики товару; список номерів шасі; лист роз`яснення щодо необхідності митного оформлення частини вантажу з митного складу №010701 від 01.07.25р.; договір ТЕО № KL-584/22 від 07.12.22р.; заявку на перевезення № 69 від 01.11.23р.; коносамент № HS123110178 від 08.11.23р.; залізничну товаротранспортну накладну 515700 від 22.01.24р.; рахунок на оплату №26/24 від 22.01.24р.; акт виконаних послуг з перевезення №26/24 від 22.01.24р.; розрахунок (калькуляцію) частки транспортних витрат від 12.03.25р.,платіжне доручення №529 від 20.02.2024 про сплату вартості транспортування за рахунком №26/24.
Посадовою особою митниці за результатом аналізу наданих до митного оформлення позивачем документів на адресу декларанта направлено електронне повідомлення № 1 від 02.07.2025 щодо необхідності надання додаткових документів відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а саме: 1) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів ; 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) копію митної декларації країни відправлення; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У відповідь на запит митниці декларантом листом №030701 від 03.07.2025 повідомлено митницю, що усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару - вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.
Так, 03.07.2025 митним органом прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2025/000028/1, відповідно до якого митна вартість товару визначена за резервним методом (метод 6) згідно з положеннями ст. 64 Митного кодексу України, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110150/2025/000102.
Вважаючи прийняте митним органом рішення про коригування митної вартості товарів протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Відповідно до ст.49 Митного кодексу України (далі МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Статтею 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.
Пунктом 2 частини 2 статті 52 МК України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Положеннями статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Згідно із ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган, відповідно до ч.5 ст.54 МК України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст..53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.
Згідно із ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Отже, вказаними нормами матеріального права визначено повноваження відповідача щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень.
Колегія суддів зазначає, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість та необхідність витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Так, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Такі висновки суду відповідають правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 в справі №809/1884/16 та Верховного Суду України від 31.03.2015 в справі №21-127а15 та від 02.06.2015 в справі №21-498а15.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Колегія суддів з`ясувала, що 03.07.2025 митним органом прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2025/000028/1, відповідно до якого митна вартість товару позивача визначена за резервним методом (метод 6) згідно з положеннями ст. 64 Митного кодексу України.
Дослідивши обґрунтування митним органом спірного рішення про коригування митної вартості товарів, колегія суддів зазначає наступне.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що вартість товару за специфікацією № 2023-10 складає 320724,00 дол. США. Вартість товару за специфікацією № 2023-8-z складає 443,20 дол. США. Загальна вартість товару за обома специфікаціями складає 321167,00 дол. США, що відповідає загальній сумі вартості товару у інвойсі №КL2023-10, враховуючи виправлення помилки продавця в інвойсі, що підтверджується відомостями листа компанії-продавця від 20.03.2024, який було надано митниці під час здійснення митного оформлення товару.
Разом з тим, відповідно до графи графи 44 ЕМД, позивачем митниці разом з декларацією надані банківські платіжні інструкції: №181 від 07.07.2023, №494 від 29.11.2023, №496 від 30.11.2023, Заява №561 від на купівлю валюти, додаткова угода №7 від 30.11.2023.
Як правильно встановив суд першої інстанції, загальна сума оплати вартості товару за усіма платіжними інструкціями складає 320724,00 дол. США, що відповідає загальній вартості товару у специфікації №2023-10, тобто позивачем митниці надані банківські платіжні документи, що підтверджують факт здійснення повної оплати вартості товарів за Специфікацією №2023-10.
Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що декларантом виконані вимоги Митного кодексу України щодо надання усіх наявних у нього банківських платіжних документів, у разі здійснення оплати коштів за товар, які повною мірою ідентифікуються зі Специфікаціями, рахунком-фактурою, задекларованими товарами та у сукупності з іншими наданими митниці документами підтверджують заявлену позивачем вартість товару за Контрактом. Доводи апеляційної скарги цей висновок суду не спростовують.
Апеляційний суд враховує, що відповідно до висновку викладеного в постанові Верховного Суду від 31 травня 2019 року у справі № 804/16553/14 якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Колегія суддів з`ясувала, що для підтвердження транспортних витрат до кордону України позивач надав митному органу: договір ТЕО № KL-584/22 від 07.12.22р.; заявку на перевезення № 69 від 01.11.23р.; коносамент № HS123110178 від 08.11.23р.; залізничну товаротранспортну накладну 515700 від 22.01.24р.; рахунок на оплату №26/24 від 22.01.24р.; акт виконаних послуг з перевезення №26/24 від 22.01.24р.; розрахунок (калькуляцію) частки транспортних витрат від 12.03.25р., платіжне доручення №529 від 20.02.2024 про сплату вартості транспортування за рахунком №26/24.
В свою чергу, положеннями договору транспортного експедирування від 07.12.2022 № KL-584/22 визначено, що ТОВ “Керріленд Логістикс ЛТД” (Експедитор) зобов`язується за плату та за рахунок ТОВ “МОТОТЕХІМПОРТ” (Клієнта) організувати виконання визначених розділом 2 цього Договору послуг, пов`язаних із перевезенням вантажу (у подальшому "Послуги") (п.1.1).
Крім того, у цьому договорі сторони також передбачили, що у разі надання послуг щодо організації перевезення вантажів морським транспортом перевантаження (перевалка) контейнерів в проміжних портах включається у загальну вартість транспортування, зазначену в інвойсі та акті виконаних робіт.
Таким чином, суд першої інстанції правильно вважав, що надані транспортні документи та документи, що підтверджують вартість витрат містять інформацію щодо числових показників понесених товариством витрат по всьому маршруту транспортування вантажу. Зворотні аргументи скаржника є безпідставними.
Апеляційний суд з`ясував, що у п.4.2 контракту № KL/4 від 27.12.2022р передбачено, що у ціну Товару включена вартість упаковки і маркування. Крім того, згідно п. 3.1.1. цього контракту, у разі використання правил Інкотермс FOB (вільно на борту) у порту відвантаження продавець зобов`язаний за свій рахунок здійснити завантаження товару на борт зазначеного покупцем судна в узгоджену дату або в межах обумовленого терміну в названому порту відвантаження відповідно до звичаїв порту, а також виконати митні формальності, необхідні для вивозу. Покупець повинен за свій рахунок зафрахтувати судно і своєчасно сповістити продавця про терміни, умови та місце навантаження, назву, часу прибуття судна.
Отже, суд першої інстанції слушно зауважив, що згідно умов контракту № KL/4 від 27.12.2022р витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів (пакування, маркування) включені до загальної фактурної вартості товару, яка зазначена у рахунку на оплату, а відтак вони не потребують окремого виділення у окремому комерційному документі або окремою статтею витрат у наданих комерційних документах.
Стосовно неподання позивачем митному органу митної декларації країни відправлення, апеляційний суд звертає увагу, що митна декларація країни відправлення не визначена ч.2 ст.53 МК України як документ, що підтверджує митну вартість, і тому відсутність декларації, не може бути підставою для витребування додаткових документів.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що митний орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, а надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Отже, апеляційний суд зазначає, що відповідачем не доведено правомірність відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірне рішення по коригування митної вартості товару № UA110150/2025/000028/1 є протиправним та підлягає скасуванню.
Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує. 
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 319, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Південно-Східної митниці залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року у справі № 280/7013/25 - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 05.01.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров