РІШЕННЯ
іменем України
12 січня 2026 року	Справа №451/1771/25	
 	Провадження № 2/451/48/26	

Радехівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді - Патинок О.П.
секретар судового засідання - Ференс І.І.
Справа № 451/1771/25
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Радехів в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Страхова група ТАС» про відшкодування шкоди,-
з участю представника відповідача ОСОБА_1 – Мулявка Н.О. ( с\з 08.01.2026)
в с т а н о в и в:
Описова частина рішення: 22.10.2025 через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява від представника позивача ТОВ «СТ «Граве Україна» - Синюка С.Л. до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2025 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
В обгрунтування позовних вимог сторона позивача покликається на те, що 25 червня 2024 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА»” та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування «Граве КАСКО» №101097284 майнових інтересів власника транспортного засобу «Volvo ХС90» н.з. НОМЕР_1 . 30 вересня 2024 року о 07 год. 50 хв. у м. Львові, по вул. Пасічній, 133, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого у позивача транспортного засобу «Volvo ХС90» н.з. НОМЕР_1 (поліс ОСЦПВНТЗ ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» №ЕР/221367300; договір добровільного страхування «Граве КАСКО» №101097284), під керуванням ОСОБА_2 , транспортного засобу «Skoda Octavia» н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , та транспортного засобу «Toyota Rav-4», н.з. НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_1 . Відповідно до постанови Сихівського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2024 року по справі №464/6773/24 дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 . У результаті цієї пригоди був пошкоджений транспортний засіб страхувальника. Відповідно до рахунку №М000029971 від 03 лютого 2025 року та акта виконаних робіт №ІМ-10-110016 (копія з додатками додається) загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volvo ХС90» н.з. НОМЕР_1 становила 42205,20 гривень. Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 03 лютого 2025 року фахівцями ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» було складено страховий акт № 11.98042392/1/KOS (копія додається), відповідно до якого загальний розмір страхового відшкодування становив 42205,20 гривень, з яких 40162,20 гривень перераховано на рахунок СТО, а 2040,00 гривень перераховано на рахунок ОСОБА_2 . Відповідно до платіжних інструкцій №0205131745 від 05 лютого 2025 року та №0204131746 від 04 лютого 2025 року (копії додаються) ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Volvo ХС90» н.з. НОМЕР_1 в загальному розмірі 42205,20 гривень. Таким чином, фактичні витрати ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА», пов`язані з цим страховим випадком складають 42205,20 гривень. Відповідно до витягу з єдиної централізованої бази даних МТСБУ «Моторно транспортне страхове бюро України), створену відповідно до вимог ст. 55 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована АТ «СГ «ТАС » (приватне) відповідно до Полісу №ЕР/219105897 (копія витягу з ЦБД МТСБУ). Відповідно до зазначеного витягу ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000,00 гривень, франшиза складає 3200,00 гривень. Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 162 ЦПК України повідомляю, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» намагалося здійснити досудове врегулювання спору та звернулося до АТ «СГ «ТАС » (приватне)» із заявою про страхове відшкодування (копія додається). Розглянувши дану заяву АТ «СГ «ТАС » (приватне)» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 27795,44 гривень, які були перераховані на рахунок ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» (копія платіжної інструкції додаються) Таким чином, відповідач – ОСОБА_1 , зобов`язаний відшкодувати ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» різницю між 42205,20 гривень – 27795,44 гривень, що становить - 14409,76 гривень, у зв`язку з цим ПАТ «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» намагалося здійснити досудове врегулювання даного спору шляхом направлення Претензії №603/101097284 від 27 травня 2025 року (копія додається) на адресу відповідача. Однак, відповідач не сплатив суму боргу, жодної відповіді на претензію не надав. Таким чином, ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» не вдалося врегулювати даний спір самостійно. Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 14409,76 гривень. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» витрати по оплаті судового збору в розмірі 3 028,00 гривень. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» 6000,00 гривень судових витрат, пов`язаних із оплатою професійної правової допомоги.
17.11.2025 в підсистемі «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 – Мулявка Н.О. надійшов відзив на позовну заяву, яких обгрунтований тим, що відповідач не погоджується із даною позовною заявою позивача враховуючи наступне. Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/219105897 цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС». Згідно з умовами зазначеного полісу, забезпеченим транспортним засобом є легковий автомобіль марки «Toyota RAV-4», державний номер НОМЕР_3 . Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, становить 160 000,00 грн, а розмір франшизи – 3 200,00 грн. За результатами розгляду заяви ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» про виплату страхового відшкодування, страховиком – ПрАТ «СГ «ТАС» – було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у сумі 27 795,44 грн, які перераховано на користь ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна». У даній справі страховик відповідача — ПрАТ «СГ «ТАС» — визнав факт настання страхового випадку та добровільно виплатив частину страхового відшкодування ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна», чим підтвердив наявність цивільно-правової відповідальності, яка підлягає покриттю полісом ОСЦПВ. Таким чином, наявність виплати страхового відшкодування підтверджує, що відповідальність відповідача належить до сфери покриття полісу ОСЦПВ, і тому відсутні правові підстави для покладення на ОСОБА_1 обов`язку компенсувати шкоду у сумі, що виходить за межі встановленої страховиком виплати. У зв`язку з наведеним позивач неправильно визначив суб`єктний склад відповідачів у справі, оскільки вимоги про відшкодування шкоди мали б бути заявлені насамперед до страховика відповідача — АТ «СГ «ТАС», який визнав настання страхового випадку, здійснив страхову виплату у розмірі 27 795,44 грн та володіє обов`язком здійснити виплату в межах страхових сум, визначених полісом ОСЦПВ (160 000,00 грн – ліміт відповідальності за полісом відповідача №ЕР/219105897). Відтак пред`явлення вимог про стягнення частини шкоди безпосередньо з відповідача — ОСОБА_1 — є передчасним, необґрунтованим та суперечить нормам матеріального права й усталеній судовій практиці Верховного Суду. Більше того, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування та сумлінно сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільноправової відповідальності. Отже, позивач безпідставно перекладає на відповідача обов`язок компенсувати кошти, які має сплатити страховик у порядку договору ОСЦПВ, а тому вимоги до ОСОБА_1 є неправильно спрямованими та підлягають відхиленню. Також вказує, що у пред`явленому позові позивач просить стягнути з відповідача витрати, понесені ним на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 гривень, які є неспівмірними з виконаною роботою. Крім цього, як убачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги № 27 від 22.07.2024, укладений з адвокатським бюро «Синюк та Партнери», ордер про надання правничої (правової) допомоги від 22.07.2024, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Отже, на даному етапі позивач не довів факту понесення відповідних витрат, а тому такі вимоги є передчасними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню. З огляду на зазначене, позовні вимоги повинні бути відхилені у повному обсязі. 
18.11.2025 в підсистемі «Електронний суд» від представника позивача ТОВ «СТ «Граве Україна» - Синюка С.Л. надійшла відповідь на відзив, яка обгрунтована тим, що враховуючи, що фактично понесені витрати ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА», які становили 42205,20,00 грн, являють собою вартістю відновлювального ремонту, та перевищують виплату, здійснену ПрАТ «СГ «ТАС» в сумі 27 795,44 грн, (матеріальний збиток), а тому саме до ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки фактичні затрати, відновлювальний ремонт. Особою, відповідальною за завдані збитки є ОСОБА_1 , оскільки останній визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідно Постанови суду. Враховуючи зазначене звертає увагу суд, на невірне тлумачення зі сторони відповідача наступних понять: - «вартість відновлювального ремонту», - «матеріальний збиток» та «фізичний знос», а також - «ліміт відповідальності». «Франшиза». Відповідно до Звіту Калькуляції страховика, рахунку №М000029971 від 03 лютого 2025 року та акту виконаних робіт №ІМ-10-110016 (копія з додатками додається) загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volvo ХС90» н.з. НОМЕР_1 складає 42 205,20 грн. Наразі, відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність для повного відшкодування завданої неї шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, для повного відшкодування шкоди, відповідач, зобов`язаний сплатити позивачу різницю (14 409,76 грн, де включена франшиза 3 200,00 грн,) між фактичним розміром відшкодованої шкоди (42 205,20 грн, відновлювальний ремонт) і страховим відшкодуванням, матеріальним збитком, що сплачено ПрАТ СГ «ТАС», як страховиком відповідача (27 795,44 грн). Отже, для повного відшкодування шкоди, ОСОБА_4 , зобов`язаний сплатити ПрАТ СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» різницю (14 409,76 грн, де включена франшиза 3 200,00 грн) між фактичним розміром відшкодованої шкоди (42 205,20 грн, відновлювальний ремонт) і страховим відшкодуванням, що сплачено ПрАТ СГ «ТАС», як страховиком відповідача (27 795,44 грн матеріальний збиток). При цьому повторно звертаю увагу суд, що ПрАТ СГ «ТАС», при виплаті страхового відшкодування зменшила його розмір на суму франшизи в розмірі 3 200,00 грн, що передбачено відповідно до Полісу №ЕР/219105897. 
18.11.2025 в підсистемі «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 – Мулявка Н.О. надійшли заперечення (на відповідь на відзив), де вказує, що із позицією, викладеною у цій відповіді, відповідач категорично не погоджується, вважає її безпідставною та такою, що ґрунтується на припущеннях і неповному з`ясуванні обставин справи, з огляду на таке. Відповідь на відзив, поданий ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна», не спростовує доводів, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву, та не містить належних і допустимих доказів, які б підтверджували правомірність вимог позивача враховуючи наступне. Усі аргументи, наведені позивачем у відповіді на відзив, фактично зводяться до повторного цитування положень позовної заяви та загальних норм законодавства, без урахування змісту та суті доводів, викладених відповідачем у відзиві. Позивач не надав жодних нових фактів, жодних нових доказів, жодних обґрунтованих заперечень, які могли б спростувати аргументацію відповідача чи спростувати встановлені у відзиві правові висновки. Позивач умисно не враховує спеціальний правовий режим, що застосовується до відносин, пов`язаних з обов`язковим страхуванням цивільно-правової відповідальності (ОСЦПВ), зокрема: порядок визначення матеріального збитку, врахування фізичного зносу, правову природу франшизи, розмежування добровільного майнового страхування та ОСЦПВ. У своїй відповіді позивач також не спростував і того факту, що матеріальний збиток потерпілого повністю компенсовано страховиком ОСЦПВ, сплачена позивачем різниця є наслідком добровільного розширеного покриття, така різниця не є збитками, що підлягають відшкодуванню відповідачем відповідно до вимог закону. Відповідь на відзив містить лише загальні юридичні конструкції, які не мають причинно-наслідкового зв`язку з обставинами справи та не здатні підтвердити правомірність заявлених вимог. Таким чином, позивач не довів ні факту наявності збитку у розумінні ст. 22 та ст. 1192 ЦК України, ні підстав переходу до нього права вимоги у сумі, більшій ніж фактично визначений і виплачений матеріальний збиток, ні правової можливості.

Позиція учасників справи в судовому засіданні
Представник позивача ПАТ «СК «ГРАВЕ Україна» - Синюк С.Л. в судовому засіданні 17.12.2025 підтримав позовні вимоги з підстав, які зазначені в позовній заяві та поданих відповіді на відзив, пояснив, що заявлена сума є різницею між страховим відшкодуванням та розміром відновлювального ремонту. Автомобіль потерпілого 2017 року випуску, а подія ДТП мала 2024 році, тому оскільки знос автомобіля більше 7 років, страхова компанія відповідача засувала знос, також на відповідача покладається франшиза, оскільки така передбачена страховим полісом. 08.01.2026 представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача у випадку його неявки в судове засідання.
Представник відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_5 в судовому засіданні 17.12.2025, 08.01.2026 заперечив щодо заявлених позовних вимог, вказав, що такі є передчасними та спрямованими до неналежного відповідача. Пояснив, що розмір збитків визначається вартістю майна, а оцінка майна є єдиним доказом. Зазначена вартість ремонту не є доказом матеріального збитку, позивач не довів, що ремонт був необхідним. Заявлена сума правової допомоги та витрати не є доведені. Водночас, погодився із тим, що знос при проведенні розрахунку застосовується при виплаті страхового відшкодування, проте розрахунок суми страхового відшкодування є необґрунтованим.
Відповідач в судове засідання не з`являвся, його представник просив проводити розгляд справи у його відсутності.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Страхова група ТАС» в судові засідання не з`являвся, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Письмові пояснення до суду не подано (а.а.152).

Заяви (клопотання) учасників справи
12.11.2025 від представника відповідача ОСОБА_1 – Мулявки Н.О. надійшла заява про вступ у справу як представника (а.с.49).
18.11.2025 від представника позивача ПАТ СК «ГРАВЕ Україна» - Синюка С.Л. надійшло клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ПрАТ «СГ ТАС» (а.с.90).
11.12.2025 від представника відповідача ОСОБА_1 - Мулявки Н.О. надійшло клопотання про долучення доказів (а.с.139).
12.12.2025 від представника третьої особи ПАТ «СК «ТАС» - Пилипчака І.М. надійшло клопотання про долучення доказів (а.с.143).
07.01.2026 від представника третьої особи ПАТ «СК «ТАС» - Пилипчака І.М. надійшло клопотання про долучення доказів (а.с.158-164).

Процесуальні дії у справі
Суддя своєю ухвалою від 23.10.2025 прийняв до розгляду та відкрив провадження у цивільній справі за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Граве Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди. Розгляд справи призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
13.11.2025 ухвалою суду відкладено судове засідання у справі за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди на 01.12.2025 на 13 год. 30 хв.
01.12.2025 ухвалою суду залучено до участі у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Страхова група ТАС» (адреса: 03117, м. Київ пр-т. Берестейський, 65). В судовому засіданні оголошено перерву до 11.12.2025 - 11 год 00 хв.
11.12.2025 ухвалою суду витребувано від Приватного акціонерного товариства «Страхової групи ТАС» страховий Поліс № ЕР/219105897 та Договір страхування на підставі якого видано вказаний поліс. В судовому засіданні оголошено перерву до 17.12.2025 - 12 год 00 хв.
17.12.2025 ухвалою суду витребувано від Приватного акціонерного товариства «Страхової групи ТАС» розрахунок суми страхового відшкодування, згідно страхового Полісу № ЕР/219105897. В судовому засіданні оголошено перерву до 08.01.2026 - 11 год 30 хв.
08.01.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення.
Мотивувальна частина рішення: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Судом встановлено, що згідно копії договору добровільного страхування «Граве КАСКО» №101097284 25 червня 2024 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА»” та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування «Граве КАСКО» №101097284 майнових інтересів власника транспортного засобу «Volvo ХС90» н.з. НОМЕР_1 (а.с.12).
Відповідно до копії повідомлення про випадок з транспортним засобом від 30.09.2024 заявником ОСОБА_2 повідомлено страхову компанію «Граве Україна» про подію, яка може бути визнана страховою, згідно з Договором страхування, подія мала місце – 30.09.2024 в м. Львів по вул. Пасічна, 133 також між іншими учасниками події – ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (а.с.13).
Згідно копії довідки про дорожньо-транспортну пригоду (відповіді від НПУ) за адресою: Львівська обл. м. Львів вул. Пасічна, 133 відбулося зіткнення наступних транспортних засобів: «TOYOTA RAV4» BC2520ОВ, під керуванням ОСОБА_1 , «SKODA OCTAVIA TOUR» НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобілем «VOLVO XC90» НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_2 (а.с.14).
Згідно копії Постанови Сихівського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2024 року по справі №464/6773/24 (витяг з ЄДРСР), витягу із сайту «Судова влада» ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 гривень 60 копійок судового збору (а.с.16, звор., 17-18).
Відповідно до копії Акту огляду пошкодженого транспортного засобу з фотододатками представником СК «ГРАВЕ Україна» було оглянуто автомобіль VOLVO XC90 BC5813PP, 2017 р. випуску, пробіг 98494, власник ОСОБА_2 та зафіксовано пошкодження (а.с.18 зворот.-25).
Відповідно до калькуляції ремонту після ДТП №98042392 від 29.01.2025, копії рахунку №М000029971 від 03 лютого 2025 року ТзОВ «АРІЯ МОТОРС», копії акта виконаних робіт №ІМ-10-110016 з додатками (копія фіскального чеку, листа СТО) на підставі заявки на ремонт автомобіля №М000007341 від 22.10.2024 загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу « Volvo ХС90» н.з. НОМЕР_1 складає 42 205,20 грн (а.с.25- 28 звор.). 
Відповідно до копії заяви про виплату страхового відшкодування з додатками ОСОБА_2 звернувся до СК «ГРАВЕ Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування в сумі 2040 грн та надав рахунок ТзОВ «АРІЯ МОТОРС», згідно події ДТП, яка мала місце – 30.09.2024 в м. Львів вул.. Пасічна,133 (а.с.29-31). 
Згідно копії страхового акту № 11.98042392/1/KOS визначено розмір страхового відшкодування на загальну суму – 42205,20 грн, де вартість робіт та матеріалів – 17360,88 грн; вартість запчастин – 24844,32 грн (а.с.31 зворот.).
Відповідно до копії платіжної інструкції №0205131745 від 05 лютого 2025 року ПрАТ СК «ГРАВЕ Україна» оплатило ТзОВ «Арія Моторс» 40165, 20 грн страхового відшкодування (а.с.32).
Згідно копії платіжної інструкції №0204131746 від 04 лютого 2025 року ПрАТ СК «ГРАВЕ Україна» оплатило ОСОБА_2 2040 грн страхового відшкодування (а.с.32 зворот).
Згідно копії витягу з бази МТСБУ щодо Полісу № ЕР/219105897; заяви до АТ «СГ «ТАС (приватне)» від 27 березня 2025 року вих. №377/101097284, представник заявника ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» звернувся до АТ «СГ» «ТАС» із заявою про страхове відшкодування на суму – 42205,20 грн (а.с.33).
Відповідно до копії платіжної інструкції №38166 від 09 травня 2025 року АТ «СГ» «ТАС» оплатило ПрАТ «СК» «ГРАВЕ Україна» в рахунок відшкодування шкоди – 27 795,44 грн (а.с.34).
Згідно копії претензії вих. №603/101097284 від 27 травня 2025 року з доказами направлення 27.05.2025 на адресу ОСОБА_1 була направлена претензія на суму 14409,76 грн як різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (а.с.35).
Відповідно до Полісу №ЕР-219105897 від 26.01.2024 по 25.01.2025 такий є формою, що посвідчує укладення внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик – ПАТ «СК «ТАС», страхувальник – ОСОБА_6 . Загальна суму на одного потерпілого 160000 грн за шкоду заподіяну майну. Франшиза – 3200 грн (а..с.142).
Згідно розрахунку коефіцієнта фізичного зносу досліджуваного КТЗ, копії Страхового акта № 121135/16/925 підставою для застосування коефіцієнта фізичного зносу – 0,4512 є вказаний розрахунок, де враховано, ринкову вартість автомобіля, середню ринкову ціну, коефіцієнт коригування ринкової вартості, процент додаткового збільшення ринкової вартості КТЗ, додаткове збільшення ринкової вартості КТЗ виходячи з його комплектності, укомплектованості, пошкоджень, відновлення і оновлення складників (а.с.162).
Відповідно до Розрахунку суми страхового відшкодування: страхова сума за договором – 160 000 грн, матеріальний збиток згідно Рахунку №М000029971 від 03.02.2025, ТОВ «АРІЯ МОТОРС» та АВР від 11.10.2024 ТзОВ «Імпері Моторз» по Заяві про страхове відшкодування: 30995,44 грн; вартість робіт: 10790,88 грн; вартість матеріалів: 6570,00 грн; вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту: 24844,32 грн; коефіцієнт зносу замінених складових – 0,4512 – 11209,76грн; франшиза: 3200 грн. Розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті – 27795,44 грн (а.с.164).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Висновки за результатами розгляду справи
Заслухавши представника позивача ( с\з 17.12.2025), представника відповідача ( с\з 17.12.2025, 08.01.2026), вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить переконання про розгляд справи за наявними доказами та про задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, в тому числі, втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (ч. 1 ст. 22 ЦК України).
Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди, натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.
Якщо потерпілий одержав відшкодування від завдавача шкоди у розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.
В свою чергу, регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , як потерпіла особа отримав страхове відшкодування у відповідному розмірі від свого страховика ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» і спірні правовідносини не стосуються такого.
Крім цього, здійснивши виплату страхового відшкодування у повній мірі страховик ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА», отримав часткове відшкодування такого від страховика винної особи – ПАТ СГ «ТАС».
Натомість вимоги у спірних правовідносинах пред`явлені позивачем ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» до відповідача, як винної особи, та як страхове відшкодування страховика не покрило усього сплаченого ПАТ СГ «ТАС» відшкодування потерпілій особі.
Підставою спірних правовідносин є єдиний делікт, який мав місце 30.09.2024, при цьому, такий ускладнений відносинами між страховиками потерпілої та винної сторони.
Так, види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Спірні правовідносини регулюються Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та главою 82 підрозділу 2 розділу III ЦК України.
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за цим законом є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону).
Стаття 4 цього закону визначає суб`єктів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Згідно із статтею 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми, в порядку визначеному законом.
Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку.
Аналогічного висновку дійшов ВС у постанові від 23.09.2020, справа № 199/1100/19.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
В свою чергу, у ст.ст.28,29 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому страховиком у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092.
Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.
Таким чином, наведене вище дає підстави дійти висновку, що спеціальні норми ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Враховуючи наведене, розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, дійсно обмежується вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу такого.
В свою чергу, як зазначалося вище, страховик винної особи у спірних правовідносинах не здійснював страхової виплати потерпілій особі, оскільки таку здійснено страховиком останньої на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного засобу.
Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.
При цьому, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Таким чином, стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18); пункт 34).
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.
В свою чергу, статтею 1194 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Доводи сторони відповідача на те, що страховик виплачує страхове відшкодування в розмірі оціненої шкоди, так як між відповідачем та його страхувальником укладено договір обов`язкового страхування, а тому останній звільняється від будь якого майнового зобов`язання перед позивачем, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження з огляду на наступне.
Так, в судовому засіданні встановлено, що фактично понесені витрати ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА», які становили 42205,20 грн, являють собою вартістю відновлювального ремонту, та перевищують виплату, здійснену ПрАТ «СГ «ТАС» в сумі 27 795,44 грн, (як матеріальний збиток), а тому саме до ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки фактичні затрати, відновлювальний ремонт.
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. 
Ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно з пунктом 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методика), вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу. 
Відповідно до пункту 2.4 зазначеної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Згідно з пунктом 2.3 Методики фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану колісного транспортного засобу унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості колісного транспортного засобу, що виникає в процесі його експлуатації. 
Франшиза - частина коштів що передбачена договором страхування та не повертається страховиком відповідального при врегулюванні страхового випадку.
Відповідно до Звіту Калькуляції страховика, рахунку №М000029971 від 03 лютого 2025 року та акту виконаних робіт №ІМ-10-110016 загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volvo ХС90» н.з. НОМЕР_1 складає 42 205,20 грн.
У постанові Верховного Суду від 06.07.2018 у справі № 924/675/17 з урахуванням викладених норм зазначено, що якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу, та за мінусом франшизи.
Як слідує з позиції сторони відповідача в судовому засіданні, в основу обґрунтування відмови у задоволенні позову, представник покладає те, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та те, що розрахунок суми страхового відшкодування є необґрунтованим, проте суд звертає увагу, на зобов`язання та необхідність процесуальної поведінки відповідача усіма можливим засобами спростовувати пред`явлені до нього вимоги, самостійно визначивши правову підставу відповідних заперечень та обґрунтувань відмови у позові.
Суд звертає увагу на те, що спірні правовідносини не є відносинами між страховиком та потерпілою особою (у яких суд з`ясовує підстави та розмір виплаченого страхового відшкодування чи відмови у такій виплаті), а випливають із вимог страховика потерпілої особи, який виплатив страхове відшкодування (на відповідній правовій підставі) до винної особи, яка зобов`язана виплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), тобто є наслідком перших.
При цьому, згідно з розрахунком коефіцієнта фізичного зносу досліджуваного КТЗ станом на 30.09.2024 підставою для застосування коефіцієнта фізичного зносу – 0,4512 є вказаний розрахунок, де враховано, ринкову вартість автомобіля, середню ринкову ціну, коефіцієнт коригування ринкової вартості, процент додаткового збільшення ринкової вартості КТЗ, додаткове збільшення ринкової вартості КТЗ виходячи з його комплектності, укомплектованості, пошкоджень, відновлення і оновлення складників (а.с.162).
В свою чергу, відповідачем не надано жодних доказів на спростування розрахунку суми фізичного зносу автомобіля, не надано інший розрахунок розміру шкоди, як і доказів, які б спростовували дослідження та визначення пошкоджень транспортного засобу «VOLVO XC90 BC5813 PP».
Більше того, відповідач не скористався своїм правом та жодним чином не оспорює дій ПАТ СК «ГРАВЕ Україна» та ПАТ «СК «ТАС» щодо нарахування та виплати страхового відшкодування, зокрема з підстав незгоди із застосованим коефіцієнтом фізичного зносу автомобіля, не звертався до власного страховика з метою роз`яснення розрахунку суми фізичного зносу.
Відповідачем жодним чином не доведено тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх заперечень проти позову, оскільки останній не спростував наданих позивачем доказів на підтвердження розміру страхового відшкодування та його розрахунку, не навів підстави звільнення його від доказування відповідних обставин, які, з метою їх з`ясування судом в цій справі, потребували спеціальних знань експерта (спеціаліста).
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли, відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика ПрАТ СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. 
Отже, для повного відшкодування шкоди, ОСОБА_1 має сплатити ПрАТ СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» різницю (14 409,76 грн, де включена франшиза 3 200,00 грн,) між фактичним розміром відшкодованої шкоди (42 205,20 грн, відновлювальний ремонт) і страховим відшкодуванням, що сплачено ПрАТ СГ «ТАС», як страховиком відповідача (27 795,44 грн матеріальний збиток). При цьому ПрАТ СГ «ТАС», при виплаті страхового відшкодування зменшили розмір матеріального збитку на суму франшизи в розмірі 3 200,00 грн, що передбачено відповідно до Полісу № ЕР/219105897.

Розподіл судових витрат між сторонами
В силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає розмір судових витрат.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених ними витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень, суд зазначає наступне.
18.11.2025 від представника позивача ПАТ «СК «ГРАВЕ Україна» - Синюка С.Л. надійшла заява про стягнення судових витрат, де вказує, що фактичні судові витрат заявника, становлять 6 000,00 грн, а саме: консультація замовника щодо порядку та строків надання правової допомоги Адвокатом по стягненню грошових коштів з відповідача - 1 година, вартість 1 200,00 грн; підготовчі дії: - з`ясування чи мали місце обставини (факти), про які вказує замовник, та якими доказами вони підтверджуються; - з`ясування чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; - визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин; - визначення правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин з врахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; - збір необхідних доказів на підтвердження позовних вимог; - аналіз судової практики - 2 години, вартість наданих послуг 2 400,00 грн; підготовка та подання позовної заяви в суд: - визначення підсудності розгляду позовної заяви; - визначення складу учасників судового процесу; - розрахунок ціни позову та розміру судових витрат - написання, підготовка та надсилання позовної заяви з додатками в суд - 2 години, вартість наданих послуг 2 400,00 грн. Всього наданих послуг: 6 000,00 грн. Загальна кількість витраченого часу на надання правової допомоги замовнику становить 5 (п`ять годин 00 хвилин), відповідно вартість наданих послуг при вартості однієї нормо години 1 200,00 гривень становить 6 000,00 (шість тисяч гривень 00 копійок). 
Представник відповідача у поданому відзиві та в судовому засіданні, заперечив щодо заявленої суми понесених витрат на правову допомогу.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані застосовувати як джерело права практику Європейського суду з прав людини, надалі ЄСПЛ.
В свою чергу ЄСПЛ у своїй практиці визначає поняття «фактично понесені витрати на сплату гонорару» (див., наприклад, рішення від 16.02.2012 у справі «Савін проти України», п. 97; рішення від 07.11.2013 у справі «Бєлоусов проти України», п. 115), не лише ті витрати, яким є документальне підтвердження, а і ті, які за умовами договору з адвокатом клієнт має сплатити як гонорар.
Наведена практика ЄСПЛ цілком узгоджується з приписами п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, щодо доказування обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано: Договір про надання правової допомоги від 22.07.2024, в тому числі по події, яка мала місце 30 вересня 2024 року, де страхова компанія провела виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «Volvo XC90» реєстраційний номер НОМЕР_6 (а.с.80 зворот-81), копію рахунку-фактури №32 від 03.11.2025 (а.с.83), Акт виконаних робіт від 04.11.2025 як додаток до Договору про надання правової допомоги від 22.07.2024, номер судового провадження №451/1771/25, учасник ДТП ОСОБА_1 , сума збитку – 14 409,76 грн, витрати на правову допомогу (гонорар) – 6000 грн (а.с.85), копію платіжної інструкції №3 від 04.11.2025 на загальну суму 109 950 грн (а.с.84), копію детального опису робіт (наданих послуг), де вказано, що загальна кількість витраченого часу на надання правової допомоги Замовнику становить – 5 годин, відповідно вартість наданих послуг при вартості однієї нормо години – 12000 грн, становить 6000 грн (а.с.86).
При цьому суд враховує правовий висновок Об`єднаної палати Верховного Суду висловлений у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 про те, що витрати на надану правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України - розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04).
Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17.
Враховуючи викладене, а також те, що заявлені позивачем витрати у сумі 6000 гривень є неспівмірними із складністю цієї справи (ціна позову 14409,76 грн), затраченим ним часом на надання правничої допомоги, не відповідають критерію розумності їхнього розміру, враховую заперечення сторони відповідача, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Резолютивна частина рішення:
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
у х в а л и в:
задовольнити позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Страхова група ТАС» про відшкодування шкоди.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА», адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 65, ЄДРПОУ 19243047 затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 14409,76 (чотирнадцять тисяч чотириста дев`ять грн 76 коп.).
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА», адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 65, ЄДРПОУ 19243047 суму сплаченого судового збору у розмірі 3 028,00 (три тисячі двадцять вісім грн) та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 (чотири тисячі) гривень.
В решті частині стягнення судових витрат, пов`язаних із оплатою професійної правової допомоги - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА», адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 65, ЄДРПОУ 19243047;
Представник позивача: Синюк Станіслав Леонідович, адреса 04050, м. Київ, вул. Герцена, 10, офіс 320 РНОКПП: НОМЕР_8 ;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 ;
Представник відповідача: ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_9 .

Судове рішення складено та підписано 12.01.2026.

Головуючий суддя	Патинок О. П.