П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/36395/24	

Головуючий першої інстанції Харченко Ю.В. 
Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м.Одеса
Повний текст судового рішення складений 25.04.2025

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В., 
суддів Шевчук О.А., Яковлєва О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

25.11.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень: від 30.03.2023 №0077613-2407-1552 щодо визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік у розмірі 11735,85грн.; від 24.06.2022 №0237712-2403-1552 щодо визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік у розмірі 162612грн.; від 30.03.2023 №0362867-2407-1552 щодо визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік у розмірі 105697,8грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що нерухоме майно, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 3613,60кв.м. (комплекс нежитлових будівель хлібзаводу) в силу положень пп.«є» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки віднесено до класу «Промислові та складські будівлі» (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.04.2025 позов задоволений з підстав того, що належні позивачу на праві приватної власності об`єкти нерухомості підпадають під дію п.«є» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, у зв`язку з чим не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Спірний об`єкт нерухомості відноситься до будівель промисловості, використовується за призначенням у господарській діяльності ТОВ «Саратський завод продтоварів», а також не здається позивачем в оренду, лізинг чи позичку. Разом з тим, суд звернув увагу на договір від 01.01.2020 про надання доступу до інфраструктури, укладений між позивачем та ТОВ «Саратський завод продтоварів» (керівником якого є позивач- ОСОБА_1 ) не свідчить про передачу нерухомого майна в оренду іншій особі.
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначає щодо правомірності винесених податкових повідомлень-рішень, які були сформовані контролюючим органом в автоматичному режимі за нежитловий об`єкт нерухомого майна, що перебуває у власності ОСОБА_1 . Також, апелянт вважає, що направлення спірних рішень листом з рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу позивача є достатнім для того, щоб вважати повідомлення врученим належним чином. 
Розгляд апеляційної скарги у справі здійснюється апеляційним судом у змішаній формі відповідно до п.112 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя 17.08.2021 №1845/0/15-21.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1  на праві власності належать нежитлові приміщення загальною площею 3613,6кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 12113023, тип майна: комплекс хлібозаводу, право власності зареєстровано 24.02.2006, що підтверджується інформаційною довідкою від 24.06.2024 з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.
Позивач є керівником ТОВ «Саратський завод продтоварів» (код ЄДРПОУ 00379293), основним видом діяльності якого за КВЕД 10.39 є інші види перероблення та консервування фруктів і овочів.
Головним управлінням ДПС в Одеській області від 30.03.2023 прийнято податкові повідомлення-рішення від 30.03.2023 №0077613-2407-1552, від 24.06.2022 №0237712-2403-1552, від 30.03.2023 №0362867-2407-1552, якими відповідно до п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України та відповідно до пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки: за 2020 рік у розмірі 11735,85грн.; за 2021 рік у розмірі 162612грн.; за 2022 рік у розмірі 105697,8грн.
Не погоджуючись з вказаним податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (надалі – ПК України).
Згідно з п.10.1 ст.10 ПК України до місцевих податків належать податок на майно та єдиний податок.
Платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом (п.15.1 ст.15 ПК України).
Відповідно до ст.265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.
Статтею 266 ПК України регламентовано елементи податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Згідно з пп.266.1.1, 266.1.2 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
За приписами пп.266.3.1, 266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Підпунктом 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України встановлено пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Відповідно до пп.«є» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до класу «Промислові та складські будівлі» (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку 
Таким чином, застосування пп.«є» пп.266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України передбачає наявність таких умов:
об`єкт нерухомості віднесений до класу «Промислові та складські будівлі» (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023;
основна діяльність суб`єкта господарювання (юридичної або фізичної особи) класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010;
об`єкт використовуються за призначенням у господарській діяльності та не здається їх власником в оренду, лізинг, позичку. 
Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.
Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.
Група 125 «Будівлі промислові та склади» ДК 018-2000 включає в себе криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства та ін. за їх функціональним призначенням.
Таким чином, об`єкт нерухомості, належний позивачу на праві власності, віднесений до класу «Промислові та складські будівлі» (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023. 
Крім того, віднесення об`єкта нерухомого майна «комплекс хлібозаводу», що знаходиться за адресою Одеська обл., Саратський р-н., смт.Сарата, вул.Чкалова, буд.37б, до будівель промисловості відповідач не заперечує.
Разом з тим, слід зазначити, застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у пп.«є» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.
При цьому обмежувальне тлумачення за рахунок введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - звільнення від оподаткування за критерієм «будівлі промисловості», лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), по суб`єктному складу, не може бути застосовано, оскільки положеннями пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Обираючи за вихідне поняття «промисловість», у зв`язку з яким застосовується податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.
Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку пп.«є» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.
Застосування пп. «є» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з урахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є керівником ТОВ «Саратський завод продтоварів» (код ЄДРПОУ 00379293), основним видом діяльності якого за КВЕД 10.39 є інші види перероблення та консервування фруктів і овочів.
Також, 01.01.2020 між ОСОБА_1 (власник) та ТОВ «Саратський завод продтоварів» (замовник) укладено договір про надання доступу до інфраструктури, предметом якого є порядок здійснення доступу замовника до об`єктів інфраструктури комплексу нежитлових будівель та споруд хлібозаводу з метою їх використання у господарській діяльності. Згідно актів наданих послуг від 01.01.2021, 01.01.2022 сторони підтвердили надання власником послуг (робіт) відповідно до умов договору від 01.01.2020. 
Судова колегія зазначає, що основний вид діяльності підприємства позивача за КВЕД 10.39 відповідно до ДК 009:2010 відноситься до секції С «Переробна промисловість», що входить до визначення законодавцем секцій B-F.
Тобто, за технічними характеристиками належна позивачу на праві приватної власності будівля може належати до об`єктів, що звільняються від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, наведеному у пп.«є» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.
Крім того, під час розгляду справи контролюючим органом не доведено, що комплекс хлібозаводу, власником якого є позивач, здавався останнім в оренду, лізинг чи позичку.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що нежитлова будівля, яка належать позивачу на праві власності не є об`єктом оподаткування, відповідно до пп.«є» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, у зв`язку з чим оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при вирішені справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Отже, при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано вимоги законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.
За правилами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року залишити без змін.
Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління ДПС в Одеській області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач 		А.В. Крусян	
Судді	  	О.А. Шевчук   О.В. Яковлєв