СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2026 року Справа № 480/6415/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6415/23 за позовом Фермерського господарства "Каскад-5" до Державної служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті Державна служба України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
Фермерське господарство «Каскад-5» (далі - позивач, ФГ «Каскад-5») звернулося до суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі – відповідач, Відділ Укртрансбезпеки у Сумській області), у якій просило визнати протиправною та скасувати постанову Відділу Укртрансбезпеки у Сумській області №342621 від 15.05.2023 про застосування до ФГ «Каскад-5» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн за допущення порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме щодо неналежного сповіщення позивача про розгляд справи, що унеможливило участь останнього під час розгляду справи та позбавило його можливості надати пояснення та необхідні документи. На думку позивача, постанова про застосування штрафу є протиправною, оскільки неотримання ним повідомлення про дату, час та місце розгляду справи про порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом, свідчить про порушення відповідачем вимог пунктів 26,27 Порядку № 1567 та є порушенням процедури розгляду матеріалів.
Додатково заперечує той факт, що ФГ «Каскад-5» є перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки на момент проведення перевірки був укладений договір оренди транспортного засобу з ФГ «Талісман-3», яким і здійснювалось перевезення. 
Також представник позивача не заперечує факт несвоєчасного проходження технічного контролю транспортного засобу, однак зауважує, що мати інші документи, передбачені законодавством, зокрема, протокол технічного стану транспортного засобу покладений саме на водія, оскільки саме водію видається протокол перевірки технічного стану транспортного засобу. 
Відтак, вказані обставини свідчать про протиправність оскаржуваного постанови.
Позовна заява була розподілена автоматизованою системою комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" судді Савицькій Н.В. та ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 
На підставі розпорядження в.о. керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду від 10.08.2023 №101, з урахуванням розпорядження від 10.08.2023 №102, було здійснено повторний автоматичний розподіл справи та цю справу розподілено судді Діскі А.Б.
Втім, в подальшому, на підставі розпорядження керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду було здійснено повторний автоматичний розподіл справи та цю справу розподілено судді Шевченко І.Г., якою справу було прийнято до свого провадження та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 
Відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с.28-29). У відзиві представник відповідача позовні вимоги не визнав, вважав їх безпідставними та такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах справи. По суті спірних правовідносин пояснив, що під час проведення перевірки позивача було встановлено порушення ним вимог ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон) – перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, передбаченого статтею 35 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Також зазначає, що пунктами 25, 26 Порядку № 1567 визначено, що справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.
Так, листом від 10.04.2023 позивача було запрошено для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення. Лист позивачем отримано 26.04.2023. У листі було зазначено, що в разі неприбуття в зазначений час, справа буде розглянута за відсутності позивача, однак на розгляд справи про порушення позивач не з`явився, а лист було повернуто відповідачу за закінченням терміну зберігання. 
Звертає увагу суду на те, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. Вказує на те, що відповідачем було вжито всі необхідні заходи щодо повідомлення позивача про час і дату розгляду справи. 
Окремо заперечив доводи представника позивача про обов`язок саме водія мати протокол перевірки технічного стану транспортного засобу, оскільки законодавством покладено на автомобільного перевізника обов`язок забезпечити водія діючим протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу. 
Щодо доводів представника позивача з посиланням на договір оренди та про те, що підприємством позивача не є автомобільним перевізником, представник відповідача зауважив, що на момент проведення перевірки договір оренди не надавався, а відповідно до товарно-транспортної накладної, яка була надана під час складання акта, перевізником вказано саме ФГ «Каскад-5». Власником транспортного засобу у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу також вказаного ФГ «Каскад-5». 
Враховуюче вищевикладене, вважає, що доводи позову не підтверджують порушення в діях контролюючого органу під час проведення рейдової перевірки, а оскаржуваний акт індивідуальної дії є таким, що прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.
Представник позивача подав відзивна позовну заяву, в якій підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові. У відзиві визнає несвоєчасне проходження технічного контролю, однак наполягає на тому, що такий контроль здійснюється саме водієм. Відмітив, що обов`язковий технічний контроль і перевірка технічного стану транспортного засобу за своєю правовою природою є різними діями. Просив задовольнити позовні вимоги.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
06.04.2023 співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом марки MAN з напівпричепом, номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 (а.с.35).
За результатами перевірки відповідачем складено акт №355078 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким встановлено, що під час перевезення вантажу згідно товарно-транспортної накладної №1033 від 06.04.2023 був відсутній протокол перевірки технічного стану транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , передбачений статтею 35 Закону України «Про дорожній рух», чим допущено порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».
У вказаному акті здійснено відмітку водієм «ознайомлений» (а.с.35).
Листом від 10.04.2022 було повідомлено про час та дату розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 15.05.2023 (а.с.12зворот-13, 38зворот). Лист був надісланий на адресу: Буринський район, с. Слобода, вул. Шевченка, 41, яка була вказана як адреса ФГ «Каскад-5» у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 (а.с.44). В рекомендованому повідомленні про вручення, яке повернулося на адресу відповідача, стоїть відмітка про отримання відправлення уповноваженою особою ФГ «Каскад-5» 26.04.2023 (а.с.38зворот). 
Позивач на розгляд справи не з`явився, пояснень та заперечень щодо порушень відображених в акті не надав. 
За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, постановою Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області від 15.05.2023 №342621 на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" до ФГ «Каскад-5» за порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн (а.с. 10,42).
Не погоджуючись із правомірністю вказаної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III, Закон України "Про автомобільний транспорт"), відповідно до частини 12 статті 6 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
За приписами частини 7 статті 6 Закону № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед інших: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контроль за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у пунктах видачі дозволів автомобільним перевізникам України.
Відповідно до частини 14 статті 6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Згідно із частинами 17-20 ст. 6 Закону № 2344-III рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку; супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.
Автомобільні перевізники, їх уповноважені особи (водії), автомобільні самозайняті перевізники, суб`єкти господарювання, які надають автостанційні послуги, мають право фіксувати процес проведення планової, позапланової або рейдової перевірки (перевірки на дорозі) засобами фото- і відеотехніки, не перешкоджаючи проведенню таких перевірок.
Процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначена Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2022 №79, далі - Порядок № 1567), відповідно до пункту 14 якого рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Згідно із пунктом 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі); виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Згідно із частинами 1, 2 ст. 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, і н ш і документи, передбачені законодавством.
Статтею 49 Закону № 2344-III передбачено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.
Аналіз положень вказаних статей Закону України “Про автомобільний транспорт” дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності «інших документів, передбачених законодавством» як для водія так і для автомобільного перевізника. 
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 11.02.2020 по справі №820/4624/17, підтриманий Судом у постанові від 26 грудня 2025 року у справі №340/2500/23.
Матеріалами справи підтверджено, що під час спірної перевірки у водія був відсутній протокол перевірки технічного стану транспортного засобу.
Представник позивача у цій справі не заперечує відсутність у водія ТЗ на час проведення рейдової перевірки протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, втім в обґрунтування позову вказує, що обов`язковий технічний контроль і перевірка технічного стану транспортного засобу за своєю правовою природою є різними діями, а мати інші документи, передбачені законодавством, зокрема, протокол технічного стану транспортного засобу покладений саме на водія, оскільки саме водій здійснює обов`язковий технічний контроль транспортного засобу, якому видається протокол перевірки технічного стану транспортного засобу. 
Надаючи оцінку цим доводам, суд враховує наступне. 
Статтею 20 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що конструкція та технічний стан транспортних засобів, а також їх частини мають відповідати вимогам, порядок визначення яких установлює Кабінет Міністрів України, та забезпечувати: 
безпеку людей, які користуються транспортними засобами чи беруть участь у дорожньому русі;
відповідність нормам стосовно викидів забруднювальних речовин, парникових газів, електромагнітних завад, рівню шуму та інших чинників негативного впливу на людину та довкілля;
запобігання пошкодженню транспортними засобами доріг та їх облаштування;
ефективне використання енергетичних ресурсів, частин і експлуатаційних матеріалів;
захист від незаконного використання транспортних засобів та запобігання пошкодженню вантажів;
збереження властивостей безпеки від моменту виготовлення транспортного засобу до його утилізації;
відповідність іншим вимогам законодавства.
Транспортні засоби та частини до них повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів і конструкторської документації та мати маркування для їх ідентифікації.
Відповідно до статті 23 Закону України «Про автомобільний транспорт» контроль технічного стану транспортних засобів включає: обов`язковий технічний контроль транспортних засобів; п е р е в і р к у технічного стану транспортних засобів автомобільними п е р е в і з н и к а м и.
Перевірку технічного стану транспортних засобів під час обов`язкового технічного контролю транспортних засобів здійснюють суб`єкти господарювання, визначені відповідно до Закону України "Про дорожній рух" в порядку, який встановлює Кабінет Міністрів України.
За приписами статті 35 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII (далі – Закон № 3353-XII) транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.
Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.
Обов`язковий технічний контроль транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування та зареєстрованих територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, здійснюють суб`єкти проведення обов`язкового технічного контролю, які мають на правах власності або користування обладнання, що дає змогу перевіряти технічний стан транспортних засобів на відповідність вимогам безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища.
Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить, серед іншого: для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації – щороку.
На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який в и д а є т ь с я водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.
Отже, підтвердженням проходження технічного контролю є наявність протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, який дійсно видається водію транспортного засобу, на чому наголошує представник позивача.
Поряд з цим суд зауважує, що аналіз вказаних вище норм статті 23 Закону України «Про автомобільний транспорт» свідчить про те, що перевірка технічного стану транспортних засобів, що мають забезпечувати автомобільні перевізника, здійснюється під час обов`язкового технічного контролю транспортних засобів.
У свою чергу, відповідно до статті 18 Закону № 2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані, серед іншого, організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
У розумінні вказаної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів та інших обставин.
Крім того, статтею 34 Закону № 2344-ІІІ визначені вимоги до автомобільний перевізник, відповідно до яких перевізник повинен, серед іншого:
виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів;
утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону;
з а б е з п е ч у в а т и к о н т р о л ь т е х н і ч н о г о і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут;
забезпечувати безпеку дорожнього руху.
Отже, порядок проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України. Перевірка технічного стану транспортних засобів здійснюється саме автомобільними перевізниками в порядку, який визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту. 
Так, відповідно до пункту 1 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 №137 (далі – Порядок №137), цей Порядок визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації.
Згідно з абзацом 3 пункту 3 Порядку № 137 періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить, серед іншого, для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку.
Замовником у розумінні Порядку № 137 (підпункт 3 пункту 2 Порядку № 137) є власник транспортного засобу або уповноважена ним особа.
Відповідно до пункту 4 Порядку №137 замовник має право вільного вибору виконавця проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу. 
За змістом частини першої статті 37 Закону № 3353-XII забороняється експлуатація транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його.
Ураховуючи наведене суд дійшов висновку, що оскільки документи щодо проходження технічного контролю транспортного засобу передбачені законодавством та є обов`язковими при експлуатації транспортного засобу, то такі документи водій повинен мати та пред`являти на вимогу органів державного контролю. 
При цьому, враховуючи, що положеннями статті 48 Закону № 2344-III охоплюється необхідність наявності у водія документів щодо проходження технічного контролю, а перевірка технічного стану транспортних засобів здійснюється саме автомобільними перевізниками у порядку, визначеного Порядком №137, саме на перевізника покладено обов`язок з а б е з п е ч у в а т и к о н т р о л ь т е х н і ч н о г о і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут, та саме перевізник здійснює контроль за роботою водіїв транспортних засобів, у тому числі за забезпеченням виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю, відтак, відсутність протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу ФГ «Каскад-5», під час проведення перевірки є підставою для застосування штрафних санкцій на підставі абзацу третього частини першої статті 60 Закону № 2344-III. Цією нормою передбачено, що за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарський штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 26 грудня 2025 року у справі №340/2500/23.
Таким чином, вказані вище доводи представника позивача про протиправність оскаржуваної постанови, у тому числі з тих підстав, що обов`язковий технічний контроль транспортного засобу здійснює саме водій, якому і видається протокол перевірки технічного стану транспортного засобу, суд не бере до уваги.
Додатково в обґрунтування позову представник позивача заперечує, що ФГ «Каскад-5» є перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки на момент проведення перевірки був укладений договір оренди транспортного засобу з ФГ «Талісман-3», яким і здійснювалось перевезення. 
Надаючи оцінку цим доводам представника позивача, суд зауважує, що, як вже зазначено вище, абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III визначено, що суб`єктом відповідальності за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - є автомобільний перевізник.
Визначення автомобільного перевізника міститься у статті 1 Закону № 2344-III та означає фізичну або юридичну особу, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Своєю чергою згідно з вказаною нормою права водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка, а послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - це перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.
Судом встановлено, що ФГ «Каскад-5» є власником вантажного транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.44). 
Під час проведення рейдової перевірки 06.042023, водій транспортного засобу пред`явив особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення, серед яких є товарно-транспортна накладна (далі - ТТН) (а.с.43), та вказане свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.44), втім не пред`явив протокол перевірки технічного стану транспортного засобу, що не заперечувалось водієм в акті перевірки (а.с.12). 
Доказів того, що водій під час проведення рейдової перевірки пред`явив також і договір оренди транспортного засобу, укладеного 01.03.2022 з ФГ «Талісман-3» (а.с.17) та акт прийому-передачі передачі від 04.04.202З (а.с.18) матеріали справи не містять.
Згідно ТТН від 06.04.2023 №1073 перевізником в ній визначено ФГ «Каскад-5» (а.с.43). Жодних даних про ФГ «Талісман-3» товарно-транспортна накладна від 06.04.2023 №1073, що була надана під час проведення рейдової перевірки, не містить.
Відповідно до пункту 1 розділу І Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв`язку № 363 від 14 жовтня 1997 року (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин):
Перевізник - фізична або юридична особа суб`єкт господарювання, який надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.
Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.
Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.
Відповідно до пункту 11.1 зазначених Правил, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.
Сторони можуть внести до товарно-транспортної накладної будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають необхідною.
Аналіз вищезазначених положень Правил та форми яка наведена в додатку 7 до цих Правил, свідчить, що у будь-якому разі товарно-транспортна накладна має містити обов`язкову інформацію (обов`язкові реквізити) визначену цими Правилами та відображену у додатку.
Отже, правила перевезення вантажів автомобільним транспортом України визначають що товарно-транспортна накладна (ТТН) обов`язково повинна оформлятися, якщо перевезення вантажу здійснюється автомобільним транспортом на договірних умовах (тобто коли є послуга перевезення вантажу).
Судом встановлено та не спростовано позивачем, що перевезення вантажу здійснювалося на підставі товарно-транспортної накладної від 06.04.2023 № 1033, згідно з якою автомобільним перевізником зазначено саме ФГ «Каскад-5» (а.с.43) та про що зазначено в акті перевірки. 
Своєю чергою, акт перевірки - це один з доказів, який повинен братися до уваги під час розгляду справи про адміністративне (чи інше) правопорушення. Цей документ є службовим документом, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлення порушень вимог чинного законодавства відповідними суб`єктами, та наведені в акті обставини повинні бути підтвердженні іншими доказами.
Надані позивачем до суду договір оренди від 01.03.2022 (а.с.17), акт прийому-передачі предмета оренда від 04.04.2023 (а.с.18) не є юридично значимими документами для цілей визначення перевізника, оскільки були відсутні на місці події, а фактичні обставини зафіксовані в акті №355078, які, як вже зазначалося, і є первинним носієм доказової інформації. Надання наведених документів не нівелює зафіксованих в акті №355078 обставин.
Крім того, за змістом договору оренди транспортного засобу від 01.03.2022 (а.с.17), який представником позивача надано в обґрунтування позовних вимог, автомобіль передається у т и м ч а с о в е платне володіння та користування ФГ «Талісман-3» (п.1.1 договору). Відповідно до п.3.1 автомобіль передається орендарю за його вимогою та за умови що автомобіль вільний від роботи у ФГ «Каскад-5». Повернення автомобіля проводиться за актом приймання-передачі, аналогічним тому, який складається при передачі автомобіля від орендодавця орендарю (п.7.1 договору).
Відтак, за змістом укладеного договору автомобіль міг передаватися у тимчасове користування ФГ «Талісман-3» лише за умови, що автомобіль вільний від роботи у ФГ «Каскад-5».
Втім доказів того, що перевезення вантажу саме 06.04.2023 здійснювалось саме ФГ «Талісман-3» суду не надано. Так само не надано докази того, що про такі обставини було відомо відповідачу під час проведення рейдової перевірки. Водій в акті перевірки жодних зауважень до змісту акта не зазначив (а.с.12). 
Таким чином, під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт у фахівців відповідача була наявна інформація щодо автомобільного перевізника саме ФГ «Каскад-5» .
Необхідно також зазначити, що за відсутності інших документів під час проведення рейдової перевірки, які спростовують інформацію зазначену в ТТН про автомобільного перевізника, встановлення особи перевізника здійснюється відповідно до вказаних в ТТН відомостей щодо такої особи, які є обов`язковими при її оформленні. 
Суд зауважує, що автомобільний перевізник має використовувати транспортний засіб для перевезення вантажу на законних підставах. Проте автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (статті 33, 50 Закону № 2344-III), а не власник/користувач транспортного засобу.
Не без того, що надання цієї послуги може передбачати використання (на законних підставах) транспортного засобу, який належить у тому числі на праві користування іншій особі, але ця обставина за досліджених доказів, не змінює правового статусу перевізника в цих правовідносинах.
При вирішенні справи судом застосовані правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 12.10.2023 у справі № 120/554/23, від 14 грудня 2023 року у справі № 340/5660/22, від 20 травня 2025 року у справі №120/4525/23.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про правомірність спірної постанови, оскільки наявними у справі та належними доказами, зокрема товарно-транспортною накладною від 06.04.2023 підтверджено, що автомобільним перевізником є саме ФГ "Каскад-5", а тому відповідачем вірно визначено суб`єкта відповідальності передбаченої абз. 3 ч. 1 ст.60 Закону № 2344-III.
Щодо доводів представника позивача про порушення процедури повідомлення позивача про розгляд справи, суд враховує таке.
Згідно із пунктом 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Пунктом 26 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.
Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).
Як вбачається з матеріалів справи, у тому числі копії фіскального чека (а.с.38), відповідач 12.04.2023 на адресу: вул. Шевченка,41, с. Слобода, Буринський район, Сумська області, 41715, направлено поштою повідомлення ФГ «Каскад-5» про розгляд справи 15.05.2023 о 09:30 год. та необхідність явки до Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області (а.с.38). 
В рекомендованому повідомленні про вручення поштової кореспонденції зроблено відмітку про вручення вказаного повідомлення уповноваженій особі ФГ «Каскад-5» 26.04.2023 (а.с.38зворот).
Щодо доводів позивача про те, що повідомлення було направлено не за зареєстрованою адресою господарства, якою є: вул. Донецька, 17, с. Слобода, Буринський район, Сумська області (а.с.6), суд зауважує, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21.
Матеріалами справи підтверджується, що під час рейдової перевірки було надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 (а.с.44), відповідно до якого власником транспортного засобу вказано ФГ «Каскад-5» з адресою: вул. Шевченка,41, с. Слобода, Буринський район, Сумська області (а.с.44). Такі ж дані у тому числі щодо місцезнаходження господарства позивача зазначено і в акті перевірки (а.с.12). 
Будь-яких доказів того, що повідомлення про час і розгляд справи було вручено не уповноваженій особі ФГ «Каскад-5» матеріали справи не містять.
При цьому суд відмічає, що відповідно до пункту 78 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України віл 05.03.2009 №270 поштові відправлення, адресовані юридичним особам, можуть видаватися їх представникам, уповноваженим в установленому законодавством порядку на одержання поштових відправлень.
У разі коли під час надсилання реєстрованого поштового відправлення юридичній особі відправником поряд з юридичною особою як адресат було зазначено фізичну особу, таке відправлення може бути видане відповідній особі.
Згідно із частиною 7 статті 32 Закону України «Про поштовий зв`язок» у разі неможливості вручення адресатам поштові відправлення (поштові перекази) повертаються відправникам, крім випадків, якщо відправник під час оформлення поштового відправлення (поштового переказу) визначив інший порядок розпорядження поштовим відправленням (поштовим переказом).
Відтак, невиконання чи неналежне виконання зобов`язань ПАТ «Укрпошта» перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку відповідача. А тому отримавши повернене рекомендоване відправлення, надісланого ФГ «Каскад-5», з відміткою про отримання такого відправлення уповноваженою особою ФГ «Каскад-5» 26.04.2023, у відповідача не було підстав не враховувати ці дані щодо факту доведення позивачу до відома про час і місце розгляду справи 15.05.2023. 
За приписами статті 27 Порядку №1567 у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач вжив всіх заходів для належного повідомлення позивача про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а у зв`язку із неявкою уповноваженої особи суб`єкта господарювання, правомірно розглянув справу без її участі. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 820/4624/17.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови про застосування адміністративного-господарського штрафу, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені законодавством, з дотриманням вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому відсутні підстави для визнання її протиправною та скасування.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що спірна постанова є правомірною, відповідно, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
За змістом ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, розподіл судових витрат не здійснюється. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову Фермерського господарства "Каскад-5" (41715, Сумська область, Конотопський район, с. Слобода, вул. Донецька, 17, код ЄДРПОУ 33126333) до Державної служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті Державна служба України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр. Пепремоги,14, код ЄДРПОУ 39816845) про визнання протиправною та скасування постанови – відмовити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 06.02.2026.

Суддя   І.Г. Шевченко