Ухвала 

26 січня 2026 року
м. Київ

справа № 761/39546/24
провадження № 61-15497ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О., розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 травня 2025 року (повний текст постанови складений 10 червня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до Казенного підприємства «Укрспецзв`язок», Державної адміністрації служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Кабінету Міністрів України, Офісу Президента України, Головного управління Національної поліції у м. Києві, Комунального підприємства «Київський метрополітен» про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 08 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 травня 2025 року.
До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що:
суддею Синельниковим Є. В. порушено положення Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим сума судового збору в розмірі 30 280 грн була повернута йому на підставі ухвали Верховного Суду від 30 жовтня 2025 року;
подальші ухвали судді Коротенка Є. В. та Червинської М. Є. були винесені суддями на його неодноразово подані касаційні скарги, правотворчо ґрунтувались на ухвалах судді Синельникова Є. В. від 15 липня 2025 року та від 08 серпня 2025 року, які ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. від 30 жовтня 2025 року повернення йому судового збору визнані неправомірними;
ухвали Верховного Суду у справі № 761/39546/24, які у складі суддів Касаційного цивільного суду були винесені після ухвали від 15 липня 2025 року суддями Синельниковим Є. В., Коротенком Є. В. та Червинською М. Є. не містять достовірних відомостей та ґрунтуються на фактах, які не відповідають дійсності;
свої доводи стосовно неправомірності вищезазначених ухвал суддів Синельникова Є. В., Коротенка Є. В. та Червинської М. Є. навів у заяві «До матеріалів судової справи № 761/39546/24» від 24 листопада 2025 року, поданої до Касаційного цивільного суду 24 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд-ЄСІТС» разом з Додатками 1-12;
він не міг вплинути на виправлення процесуальних порушень, яких на самому початку подання моєї касаційної скарги припустився шановний ним суддя Синельников В. Є., помилившись у підрахуванні розміру судового збору, який він сплатив суду, а після того - виснувавши в ухвалі від 08 серпня 2025 року те, що ним нібито не надіслано учасникам суду касаційну скаргу, подану до Касаційного цивільного суду 30 липня 2025 року;
не мав можливості втручатись у діяльність вищезгаданих суддів та не міг змусити працівників суду належним чином перевіряти відомості, на які судді Синельников Є. В., Коротенко Є. В. та Червинська М. Є. послались у своїх ухвалах як на фактичні обставини;
у заяві від 24 листопада 2025 року він зазначив, що обставини, які призвели до переривання процесуального терміну, відведеного на касаційного оскарження, вбачає зі свого боку непереборними, оскільки ці обставини створювались недостовірними ухвалами суддів, що і було підтверджено ухвалою Верховного Суду від 30 жовтня 2025 року у порядку повернення йому судового збору за його заявою від 21 жовтня 2025 року;
вищенаведені ухвали Верховного Суду у складі суддів Касаційного цивільного суду почергово оскаржувались ним у Вищій раді правосуддя, що призвело до неодноразового призначення декількох складів суду та відповідно, до затягування процесуального терміну на касаційне оскарження, яке не залежало від нього, а тому з його боку було непереборним;
тому, одразу після повернення йому судового збору знову звернувся з касаційною скаргою до Касаційного цивільного суду, на яку було винесено ухвалу Верховного Суду від 03 грудня 2025 року;
беручи до уваги правові обґрунтування пункту 6 та висновки, зазначені в пункті 10 ухвали Верховного Суду від 03 грудня 2025 року, виправив обставини, які стали причиною повернення йому касаційної скарги від 24 листопада 2025 року та на підставі уточненої касаційної скарги від 08 грудня 2025 року просив суд відновити його право на звернення до касаційного суду і відкрити касаційне провадження у справі № 761/39546/24.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 грудня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та надати докази поважності причин його пропуску, вказати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), конкретизувати прохальну частину касаційної скарги і надати касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи, зазначити інших учасників справи і надати докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій цієї касаційної скарги та доданих до неї документів.

На виконання ухвали Верховного Суду від 19 грудня 2025 року ОСОБА_3 05 січня 2026 року надіслав уточнену касаційну скаргу та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. Заява повторно обґрунтовано тим, що: 
суддею Синельниковим Є. В. помилково повернуто йому касаційну скаргу 31 липня 2025 року, а також повернуто йому суми судового збору в повному розмірі у зв`язку з неправильним підрахунком суми судового збору в ухвалі Верховного Суду від 15 липня 2025 року;
це призвело до того, що подальші ухвали Верховного Суду у складі суддів Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В., Коротенка Є. В., Червинської М. Є. та Калараша А. А. спирались на неправдиві відомості, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 08 липня 2025 року та містили висновки, які не відображають реальних обставин щодо неодноразового подання ним касаційної скарги;
всі роз`яснення щодо того, чому він вважає ухвали вищезазначених суддів неправомірними, а обставини, які були непереборними для своєчасного розгляду його уточнених касаційних скарг, він виклав у скаргах та заявах до Вищої ради правосуддя від 19 вересня 2025 року, від 23 жовтня 2025 року, від 24 листопада;
крім цього, 24 листопада 2025 судді Каларашу А. А., на 20 аркушах було подано заяву «До матеріалів судової справи № 761/39546/24», у якій детально надано роз`яснення стосовно непереборності обставин, які призвели до втрати процесуального терміну на касаційне оскарження, на який він не міг вплинути;
цю заяву від 24 листопада 2025 року просив долучити до матеріалів судової справи № 761/39546/24 і з нею можна ознайомитись;
він не міг вплинути на організацію роботи працівників відділу документообігу, які за певних обставин не поінформували зокрема суддю Коротенка Є. В. про надходження до суду його касаційної скарги від 19 серпня 2025 року з накладеним на неї цифровим підписом, що призвело до хибних висновків зокрема в ухвалі Верховного Суду від 25 серпня 2025 року;
що стосується повернення касаційної скарги ухвалою судді Коротенка Є. В. від 26 серпня 2025 року на підставі того, що він нібито використовував на адресу Касаційного цивільного суду лайливі слова, пояснив, що вирази, які він емоційно дозволив собі використати в касаційній скарзі, адекватновідображали реальну ситуацію з його переслідуванням та не містили ніяких образ на адресу суддів Касаційного цивільного суду;
це вчергове протиправно вплинуло на термін оскарження ним судових рішень судів, незалежно від нього;
свою позицію з цього приводу висловив у скарзі на невмотивовані дії суддів Касаційного цивільного суду від 28 серпня 2025 року;
поряд з цим вважає, що ухвали Верховного Суду, які у складі суддів Касаційного цивільного суду були винесені після ухвали від 15 липня 2025 року суддями Синельниковим Є. В., Коротенком Є. В.та Червинською М. Є., у повній мірі не містять достовірних відомостей та переважно ґрунтуються на фактах, які не відповідають дійсності;
він не міг вплинути на виправлення процесуальних порушень, яких на самому початку подання касаційної скарги припустився суддя Синельников В. Є., помилившись у підрахуванні розміру судового збору, який я сплатив суду, а після того - виснувавши в ухвалі від 08 серпня 2025 року те, що він нібито не надіслав учасникам суду касаційну скаргу, подану до Касаційного цивільного суду 30 липня 2025 року;
так само він не мав можливості втручатись у діяльність вищезгаданих суддів та не міг змусити працівників суду належним чином перевіряти відомості, на які судді Синельников, Коротенко та Червинська послались у своїх ухвалах як на фактичні обставини.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню з таких підстав.

Заявник не виконав вимоги процесуального закону при поданні касаційної скарги, подав заяву, в якій зазначив ті самі підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, які визнані судом неповажними.

Однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Заявнику надавався строк для усунення недоліків касаційної скарги, однак він не скористався своїми процесуальними правами, не проявив належної обачності у захисті своїх прав.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки (статті 43, 49 ЦПК України).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Заявник не демонстрував готовність брати участь у розгляді цієї справи.

Так, у кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Брула Гомез де ла Торе проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, які беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб. Щоразу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з метою захисту своїх прав, а задля досягнення сторонніх цілей, вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Враховуючи, що заявник не виконав вимоги процесуального закону при поданні касаційної скарги станом на січень 2026 року, не виконав вимоги ухвали Верховного Суду 19 грудня 2025 року, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху така вважається неподаною та повертається.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 260, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 травня 2025 року повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. О. Дундар