РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 607/23384/25
2/609/162/2026
22 січня 2026 року Шумський районний суд Тернопільської області 
в складі: головуючого судді: Ковтуновича О.В.
за участі секретаря судового засідання: Сандулович О.М

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ цивільнусправу за позовом: ОСОБА_1 
до
відповідача: ОСОБА_2 
вимоги позивача: про визначення додаткового строку для прийняття спадщини
учасники справи - не з`явилися

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції сторін.
1. 07 листопада 2025 року представник позивача Стадника Віталія Васильовича – адвокат, Фльорків Олександр Володимирович звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
2. Позов обґрунтований тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області померла бабуся ОСОБА_1 –  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 19.07.2023 складено відповідний актовий запис за № 84 та видано Великогаївською сільською радою Тернопільського району Свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_1 .
 
На час смерті бабуся проживала зі своєю донькою (матір?ю позивача) ОСОБА_2 , яка є її спадкоємцем першої черги за законом, та яка здійснювала за нею догляд. Права на спадкування за законом після померлої у позивача не виникало, з огляду на що останній не звертався до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк із заявами про прийняття спадщини після померлої. Більше того, із 2022 року та до сьогодні позивач постійно проживає в Сполучених Штатах Америки, та з 2022 року не був в Україні.
 
Проте, 14 жовтня 2025 року позивач дізнався від своєї матері про те, що ОСОБА_3 26 грудня 2018 року склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Береш Л.І. за реєстровим № 4071, за умовами якого померла на випадок своєї смерті заповіла позивачу належну їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії Р2 № 703841 виданого Бриківською сільською радою народних депутатів 22 квітня 2002 року, земельну ділянку площею 4,49 га, що розташована на території Бриківської сільської ради, цільове призначення якої – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
 
Враховуючи норми матеріального права та умови заповіту позивач отримав право на набуття в порядку спадкування за заповітом у власність земельної ділянки площею 4,49 га, що розташована на території Бриківської сільської ради, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, котра належала померлій  ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії P2 № 703841, виданого Бриківською сільською радою народних депутатів 22 квітня 2002 року.
 
При цьому, до 14 жовтня 2025 року про наявність заповіту та, відповідно, про виникнення у нього права на спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_3 , позивачу відомо не було.
 
Проте, звернувшись 31 жовтня 2025 року до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Підгайної І.В. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, нотаріусом відмовлено позивачу у заведенні спадкової справи після померлої ОСОБА_3 , та, відповідно, видачі документів про право на спадщину, з огляду на пропущення позивачем встановленого законом строку для прийняття спадщини, та роз?яснено, що позивачу необхідно звертатись до суду для продовження строку для прийняття спадщини.
 
3 огляду на зазначені вище обставини, за якими права на спадкування за законом після померлої ОСОБА_3 у позивача не виникало, відсутність у позивача будь-якої інформації про наявність заповіту та, відповідно, виникнення у нього права на спадкування за заповітом після померлої, вважають що строк для прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин, що, відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України, може бути підставою для визначення судом додаткового строку, достатнього для подання позивачем заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 .
 
Враховуючи наведене, представник позивача просить визначити додатковий строк для подання ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

 
ІІ. Процесуальні дії у справі.
3. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопілсьької області від 10 листопада 2025 року постановлено передати цивільну справу № 607/23384/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до Шумського районного суду Тернопільської області.
4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 22 грудня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче судове засідання на 22 січня 2026 року на 09 год. 40 хв.
5. Представник позивача – адвокат Флорків О.В. у підготовче судове засідання не з`явився, проте через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задоволити.
6. У підготовче судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, однак надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Щодо заявлених позивачем позовних вимог не заперечує. Із наслідками визнання позову відповідачем ознайомлена.
7. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
8. Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 19.07.2023, що видане Великогаївською сільською радою Тернопільського району стверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла - ОСОБА_3 .
9. Померлій ОСОБА_3 належить майно, що складається із: права приватної власності на землю, яка знаходиться на території Бриківської сільської ради в розмірі 4,49 га., цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної влансоті на землю серії Р2 № 703841 виданого Бриківською сільською радою народних депутатів 22.04.2002.
10. Судом встановлено, що померла ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений 26.12.2018 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Береш Л.І., зареєстрований в реєстрі за № 4071, згідно якого належну їй на підставі Державного акту на право приватної влансоті на землю серії Р2 № 703841 виданого Бриківською сільською радою народних депутатів 22.04.2002 земельну ділянку, площею 4,49 га, що розташована на території Бриківської сільської ради, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповіла позивачу, ОСОБА_1 .
11. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 54617038 від 26.12.2018 заповіт зареєстровано у спадковому реєстрі за № 63554838 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Береш Л.І. Заповідач ОСОБА_3 .
12. Згідно досліджених матеріалів справи встановлено, що померла  ОСОБА_3 являється матір`ю відповідача та бабою позивача, що стверджується: повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 05.07.2022, повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 28.11.2012 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 115.09.1979.
13. Відповідно до довідки № 963 виданої Великогаївською сільською радою 30.10.2025 слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня своєї смерті була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 . Померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . На день смерті разом із померлою проживала без реєстрації: ОСОБА_2 – дочка, ІНФОРМАЦІЯ_4 .
 
14. Згідно листа № 309/01-16 виданого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Підгайноб І.В. 31.10.2025 вказується, що оскільки ОСОБА_1 , заяву про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , в установлений законом строк не подав та на момент її смерті зареєстрований за адресою померлої не був, тому він пропустив строк для прийняття спадшини. Та роз`яснено що йому потрібно звернутися до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадшини.

ІV. Оцінка Суду.
15. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні.
16. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
17. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
18. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
19. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
20. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
21. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
22. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
23. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
24. Відповідно до роз`яснень наданих у п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
За таких обставин для прийняття спадщини позивач мав звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця, але не зробив цього вчасно і пропустив строк подання заяви про прийняття спадщини. Причиною цьому стало те, що спадкодавцем було складено заповіт про який позивач не знав.
25. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.
26. Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.
Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини.
27. Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року, справа №686/5757/23, висновує, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність суд не повинен ототожнювати з його (спадкоємця) незнанням про його право на спадкування загалом, оскільки в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав,що випливають із спадкування.
Таким чином, необізнаність спадкоємців про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.
28. Встановивши, що позивач не був обізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.
29. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).
30. У зв`язку із викладеним суд вважає, що причина пропуску звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк є поважною, а тому позовні вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягають задоволенню.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.
31. Позивачем при подачі позову було сплачено 1211 грн. 20 коп. судового збору.

З цих підстав,
Керуючись ст. ст. 1216, 1223, 1269, 1270, 1272 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 200, 206, 263, 265, 280, 281, 282, 288, 289, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задоволити повністю.
2. Визначити додатковий строк, тривалістю три місяці, для подання  ОСОБА_1  заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду складено 22 січня 2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя:	  	Олег КОВТУНОВИЧ