Справа № 463/10357/25
Провадження № 2/463/403/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року Личаківський районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді Жовніра Г.Б.,
з участю секретаря судового засідання Косопуд М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -
в с т а н о в и в:
представник позивача звернувся з позовом до суду, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №2106862473593 від 09.03.2021 та кредитним договором № 07382836631 від 12.03.2021 у загальному розмірі 56441,54 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 16000,00 а також судовий збір 2422,40 грн.
Позов мотивує тим, що 09.03.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" та ОСОБА_1 (далі – позичальник та/або відповідач) укладено Договір № 2106862473593 (далі – Договір), відповідно до умов якого Товариство надає Позичальнику кредит в розмірі 1900.00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил.
Крім того, 12.03.2021 між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ІНФІНАНС" та ОСОБА_1 (далі – позичальник та/або відповідач) укладено Договір № 0738283663/1 (далі – Договір), відповідно до умов якого Товариство надає Позичальнику кредит в розмірі 2000.00грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором.
01.12.2021 було укладено договір № 1-12 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2106862473593. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2106862473593. 28.08.2025 було укладено договір № 28-08/25 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2106862473593. 
Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 2106862473593.
22.06.2022 було укладено договір № 22/06-22 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ІНФІНАНС" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0738283663/1. 23.05.2024 було укладено договір № 23/05/24 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0738283663/1. 
Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 0738283663/1.
Всупереч умовам кредитних договорів відповідач не виконав своїх зобов`язань, внаслідок чого утворилась заборгованість. 
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №2106862473593 від 09.03.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 31096.54 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 1900.00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 29196.54 грн. 
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №0738283663/1 від 12.03.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 25345.00 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 2000.00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 23345.00 грн. 
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними Договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 56441.54 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 3900.00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 52541.54 грн.
Ухвалою суду від 03 листопада 2025 року відкрито провадження у вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву.
24.11.2025 року на адресу суду від представника відповідача Михайлюк А.Р. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами просила відмовити та віднести на рахунок позивача судові витрати в сумі 12 000,00 грн. Обґрунтовує тим, що нарахування процентів за користування кредитом № 2106862473593 від 09.03.2021р здійснювалося поза зазначеним в договорі періодом. У договірних документах строк кредитування зазначений таким чином: у заяві-анкеті: «Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту. Строком на 365 днів (без логічного початку речення), з правом повернення достроково та зобов`язуюсь повернути кредит у розмірі 1900 грн. та сплатити проценти у розмірі 608,00 грн.»; у графіку платежів зазначено дату видачі кредиту 09.03.2021 та повернення 24.03.2021р., В Паспорті споживчого кредиту, який є додатком № 3 до укладеного договору, також вказано про те, що строк кредитування складає 16 днів (розділ 3 Паспорта). А в розділі 4 цього Паспорта вказано про те, що орієнтовна ЗАГАЛЬНА вартість кредиту для споживача ЗА ВЕСЬ СТРОК КОРИСТУВАННЯ КРЕДИТОМ складає 1900 грн (тіло кредиту) та 608,00 грн. відсотків. Відтак, сторони погодили строк кредитування 16 днів та розмір процентів за цей період. При цьому, попри завуальованість строку кредитування у кредитному договорі та заяві-анкеті (при його чіткому визначення у паспорті споживчого кредиту та графіку розрахунків,) - іншого розміру процентів ніж 608,00 грн. сторони не погоджували. Посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладену в постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, зазначає, що нарахування процентів здійснювалось поза межами строку кредитування, що є самостійною підставою протиправності такого нарахування. 
Крім того, зазначила, що ОСОБА_1 є військовослужбоцем та проходить службу в Збройних Силах України в період з 24.09.2020 року по сьогоднішній день, бере участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_1 від 21.07.2020 року, посвідченням УБД серії НОМЕР_2 та довідкою про перебування на військовій службі форми 5 №5810/2 від 19.11.2025р. Таким чином, на відповідача поширюються пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме: не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом у зазначений період.
Також відповідач заперечує укладення зазначених електронних договорів та отримання ним коштів за зазначеними електронними договорами. Позивачем суду не надано доказів отримання відповідачем (платіжне доручення, перерахування та особистий рахунок відповідача, тощо) грошових коштів за кожним кредитним договором. Матеріали справи також не містять доказів, та позивач не довів того факту, що грошові кошти перераховувалися відповідачеві та вказані реквізити картки у договорах належать саме відповідачеві.
28.11.2025 року представником позивача Сердійчук Я.Я. подано відповідь на відзив, у якій остання просила позовну заяву ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити в повному обсязі. У відповіді на відзив зазначено, що доводи відповідача про неотримання ним кредитних коштів не заслуговують на увагу та не підтверджені жодними належними і допустимими доказами. На думку позивача, з матеріалів справи вбачається, що відповідач уклав кредитний договір в електронній формі та фактично отримав кредитні кошти, після чого намагається уникнути виконання взятих на себе договірних зобов`язань щодо їх повернення. Позивач наголошує, що відповідач обмежився лише посиланням на недоведеність факту перерахування йому кредитних коштів, однак жодних доказів на підтвердження таких тверджень суду не надав. Водночас відповідач мав вільний доступ до своїх банківських рахунків та реальну можливість надати докази на підтвердження того, що кредитні кошти не надходили на його банківську картку, зазначену у договорі, або на інший рахунок, яким він користується. Зокрема, відповідач міг звернутися до банківської установи із запитом щодо наявності відповідного карткового рахунку та отримати виписку за період кредитування. Таким чином, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень. Щодо договору № 2106862473593 позивач зазначив, що відповідно до пп. 1.4.1, 1.4.2 договору та Заяви-Анкети нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16-й день з моменту отримання кредиту у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. У разі неповернення суми кредиту після орієнтовного строку його повернення проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. Посилаючись на заявлене відповідачем право на застосування пільги, передбаченої пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позивач зазначив, що надані відповідачем документи, а саме: військовий квиток серії НОМЕР_1 від 21.07.2020 року, посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 та довідка про перебування на військовій службі форми 5 №5810/2 від 19.11.2025 року, не є достатніми та не підтверджують наявність у відповідача права на застосування відповідної пільги. Разом з тим, позивач послався на лист Національного банку України №14-0005/45819 від 14.06.2024 року, яким надано роз`яснення Асоціації українських банків щодо порядку застосування вказаної пільги. Згідно з цими роз`ясненнями, пільга надається військовослужбовцям на весь період їх призову (проходження військової служби), а також їхнім дружинам (чоловікам), за умови надання визначеного переліку документів, зокрема: військового квитка або посвідчення офіцера, довідки за формою 5, витягу (завіреної копії) з наказу по особовому складу про призначення на посаду, а для членів сім`ї – свідоцтва про шлюб. Представник позивача також зазначила, що відповідно до пункту 12 Указу Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 правові відносини військовослужбовців оформлюються письмовими наказами по особовому складу. Згідно з п. 2.8.4.3 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача ЗСУ від 31.01.2024 року №40, довідка за формою 5 підтверджує лише факт перебування особи на військовій службі у конкретному підрозділі. На думку позивача, у разі проходження відповідачем військової служби на контрактній основі, для застосування пільги необхідно довести безпосередню участь у бойових діях саме в період нарахування процентів за кредитним договором. Натомість посвідчення учасника бойових дій лише підтверджує наявність такого статусу загалом, а довідка за формою 5 не містить відомостей щодо періоду участі особи у бойових діях. Відтак відповідачем не надано повного та належного переліку документів, які б підтверджували право на застосування пільги, передбаченої пунктом 15 статті 14 зазначеного Закону. Крім того, позивач зазначив, що матеріали справи не містять акту приймання-передачі правничих послуг, доказів їх оплати чи інших документів, які б підтверджували факт надання правничої допомоги відповідачу. Наданий платіжний документ на суму 5 000,00 грн зазначений як переказ особистих коштів без конкретного призначення платежу, у зв`язку з чим не може вважатися належним доказом понесених витрат. Також представник позивача вказав, що відповідачем заявлено лише попередній розмір витрат на правничу допомогу, при цьому такі витрати є неспівмірними з обсягом фактично наданих послуг та очевидно завищеними з огляду на те, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, є малозначною та типовою для представника відповідача, що підтверджується даними з відкритих джерел (веб-портал «Судова влада України»). Крім того, участь представника сторін у судових засіданнях у цій категорії справ не є обов`язковою.
05.12.2025 року представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив. У запереченнях зазначено, що відповідно до пункту 1.4 кредитного договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16-й день з моменту отримання кредиту. З урахуванням положень частини першої статті 530 ЦК України, представник відповідача дійшов висновку, що строк дії кредитного договору визначений 16 днями, а нарахування процентів поза межами цього строку є неправомірним. Також вказано, що чинне законодавство України не містить визначення понять «орієнтовний строк повернення» чи «граничний строк повернення», а з огляду на споживчий характер правовідносин та нерівність сторін усі сумніви щодо умов договору мають тлумачитися на користь споживача. Відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 16.08.2023 року у справі № 176/1445/22. Посилаючись на частину першу статті 631 ЦК України, представник відповідача зазначив, що право кредитора нараховувати проценти обмежується строком дії договору. Крім того, встановлена договором денна процентна ставка перевищує граничний розмір, визначений частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». У запереченнях також наведено посилання на пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності за прострочення виконання кредитних зобов`язань, а нараховані штрафні санкції підлягають списанню. Зазначена правова позиція підтверджується висновками Верховного Суду, зокрема у постановах від 18.10.2023 року у справі № 706/68/23 та від 12.06.2024 року у справі № 910/10901/23. Крім того, представник відповідача зазначив, що відповідач є військовослужбовцем, а воєнний стан в Україні запроваджений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року та триває станом на час розгляду справи. Посилаючись на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 16.07.2025 року у справі № 754/947/22, представник відповідача зазначив, що факт перебування особи на військовій службі підтверджується військовим квитком, довідкою форми 5 та іншими службовими документами. Також у запереченнях зазначено, що позивач безпідставно намагається стягнути з відповідача заборгованість, не маючи належного права вимоги, та ігнорує вимоги законодавства щодо граничного розміру процентів. Окремо вказано, що питання остаточного розміру витрат на правничу допомогу може бути вирішене після ухвалення судового рішення по суті шляхом ухвалення додаткового рішення відповідно до статей 134, 141 та 270 ЦПК України.
15.12.2025 року від представника позивача Сердійчук Я.Я. надійшли додаткові пояснення. У поданих поясненнях зазначено, що посилання відповідача на пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України є безпідставними, оскільки зазначена норма застосовується виключно до штрафних санкцій за порушення зобов`язання (неустойки, штрафу, пені), а не до відсотків за користування кредитом чи річних відсотків. У даній справі заборгованість складається лише з тіла кредиту та нарахованих відсотків, при цьому позивач не здійснював нарахування пені, штрафів або інших санкцій. Позивач наголосив, що відсотки за користування кредитом не є неустойкою, а їх зменшення або списання чинним законодавством не передбачено, оскільки вони нараховані у розмірі та строки, погоджені сторонами у договорі. Також зазначено, що правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.07.2025 року у справі № 754/947/22, не є релевантною до спірних правовідносин, оскільки у тій справі предметом спору було встановлення порядку користування житловим приміщенням, а наведені у ній висновки щодо воєнного стану не стосуються питань кредитних зобов`язань. У зв`язку з викладеним представник позивача дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування до відповідача будь-яких пільг.
22.12.2025 представником відповідача ОСОБА_2 подано додаткові пояснення, в яких зазначено, що встановлення законодавчого обмеження денної процентної ставки до 1 % було спрямоване на усунення практики надмірних процентів, які не відповідають засадам справедливості, добросовісності та розумності, а тому умови договору від 09.03.2021 року цим засадам не відповідають. Також вказано, що відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України з 24.09.2020 року, у зв`язку з чим на нього поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема щодо ненарахування процентів та штрафних санкцій. Крім того, представник відповідача послався на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 16.07.2025 року у справі № 754/947/22, яка, на його думку, підлягає застосуванню у цій справі.
24.12.2025 представником позивача Сердійчук Я.Я. подано додаткові пояснення, в яких зазначено, що посилання відповідача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 754/947/22 є нерелевантним, оскільки зазначена справа стосувалася процесуальних питань, пов`язаних із зупиненням провадження, а не визначення пільг для військовослужбовців. Представник позивача наголосив, що сам по собі факт проходження військової служби за контрактом не є підставою для застосування відповідних пільг, а надані відповідачем документи не підтверджують наявності таких підстав. Також зазначено, що умовами кредитного договору передбачено строк дії договору один рік, а 16-денний строк є орієнтовним строком повернення кредиту з найбільш вигідними умовами. Відповідно до умов договору та заяви-анкети, проценти підлягають нарахуванню протягом усього строку користування кредитними коштами. Представник позивача послався на правову позицію Верховного Суду, відповідно до якої незгода позичальника з умовами договору за відсутності заперечень під час його укладення не є підставою для звільнення від виконання зобов`язань. Наголошено, що відповідач добровільно уклав договір, частково його виконував, не оскаржував його умов та визнавав заборгованість, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Судом встановлено, що 09.03.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" та ОСОБА_1 (далі – позичальник та/або відповідач) укладено Договір № 2106862473593 (далі – Договір), відповідно до умов якого Товариство надає Позичальнику кредит в розмірі 1900.00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил.
Крім того, 12.03.2021 між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ІНФІНАНС" та ОСОБА_1 (далі – позичальник та/або відповідач) укладено Договір № 0738283663/1 (далі – Договір), відповідно до умов якого Товариство надає Позичальнику кредит в розмірі 2000.00грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором.
01.12.2021 було укладено договір № 1-12 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2106862473593. 
10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2106862473593.
28.08.2025 було укладено договір № 28-08/25 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2106862473593. 
Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 2106862473593.
22.06.2022 було укладено договір № 22/06-22 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ІНФІНАНС" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0738283663/1. 23.05.2024 було укладено договір № 23/05/24 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0738283663/1. 
Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 0738283663/1.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Однак своїх зобов`язань відповідно до умов кредитних договорів відповідач не виконує, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на день формування позовної заяви згідно з розрахунками позивача за Договором №2106862473593 від 09.03.2021 р., становить 31096.54 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 1900.00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 29196.54 грн. 
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №0738283663/1 від 12.03.2021 р., відповідно до розрахунку заборгованості, становить 25345.00 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 2000.00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 23345.00 грн. 
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними Договорами, станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 56441.54 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 3900.00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 52541.54 грн.
Тому суд приходить до висновку про те, що відповідач порушив умови укладених ним кредитних договорів. Відповідно зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Інших підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено.
Разом з тим, суд враховує, що п. 15 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
У статті 1, 2 цього Закону закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Вище вказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26.12.2018 у справі № 522/12270/15-ц та від 11.12.2019 у справі № 521/7927/16-ц.
У постанові Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.
На цю постанову Верховний Суд посилається в постанові від 04.09.2024 у справі №426/4264/19, повторно вказуючи у пункті 77, що вказаний закон не містить норм, які б звільняли позичальника від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом протягом особливого періоду у зв`язку з наявністю у нього статусу учасника бойових дій.
Як вбачається з наданих відповідачем суду письмових доказів: військового квитка серії НОМЕР_1 від 21.07.2020 року, посвідчення УБД серії НОМЕР_2 та довідки про перебування на військовій службі форми 5 №5810/2 від 19.11.2025р ОСОБА_1 24.09.2020 призваний у Збройні Сили України на військову службу за контрактом. 
Оцінивши надані відповідачем вище зазначені докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що у період виконання умов кредитних договорів, а також станом на момент ухвалення судом рішення, відповідач має статус військовослужбовця Збройних Сил України, який перебуває на військовій службі по мобілізації, та на нього поширювались пільги, передбачені п. 15 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто з дня мобілізації у відповідача відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом.
У справі яка розглядається позовні вимоги до відповідача заявлено згідно двох договорів, зокрема загальний розмір заборгованості за Договором №2106862473593 від 09.03.2021 р., на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 31096.54 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 1900.00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 29196.54 грн. 
Отже, за цим кредитним договором відповідач зобов`язаний сплатити лише тіло кредиту у розмірі 1900,00 грн.
Аналогічно за договором №0738283663/1 від 12.03.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 25345.00 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 2000.00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 23345.00 грн, що також не відповідає положенням Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей».
Тому за цим кредитним договором відповідач зобов`язаний сплати заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 2000.00 грн. 
Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість згідно двох кредитних договорів за основною сумою боргу в загальному розмірі 3 900 грн. (1900,00 + 2000,00), тому в цій частині позов підлягає до задоволення, відповідно в іншій частині позовних вимог суд відмовляє. 
Задовольняючи частково позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2422 грн.40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000 грн., що разом становить 18 422,40 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1 272,95 грн. (18 422,40 х 3 900 /56 441,54).
На підставі наведеного та керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, суд -
у х в а л и в :
позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» – задоволити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за кредитним договором №2106862473593 від 09.03.2021 в розмірі 1900,00 грн та №0738283663/1 від 12.03.2021 в розмірі 2000,00 грн, що в загальному розмірі становить 3 900 грн (три тисячі дев`ятсот гривень).
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» судові витрати в розмірі 1 272,95 грн (одна тисяча двісті сімдесят дві гривні дев`яносто п`ять копійок).
Дата складання рішення суду – 27 січня 2026 року.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).
Повне найменування (ім`я) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», місцезнаходження: 03150, м.Київ, вул. Гедройця Єжи, 6, офіс 521, код ЄДРПОУ 42640371;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Г.Б. Жовнір