05.02.26
33/812/70/26
Справа №484/6706/25
Провадження № 33/812/70/26 
ПОСТАНОВА
Іменем України
05 лютого 2026 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Коломієць В.В., 
із секретарем судового засідання – Колосовою О.М.,
за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , захисника Бєлоущенка А.Ж.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником Бєлоущенко Андрієм Жоржовичем, на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік,
У С Т А Н О В И В :
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 01 грудня 2025 року серії ЕПР1 №529042 01 грудня 2025 року о 19:26 год. в м. Первомайськ, по вул. Гагаріна, 20 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі КНП «Первомайська центральна міська багатопрофільна лікарня» Первомайської міської ради відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Не погодившись із зазначеною постановою суду захисник ОСОБА_1 – адвокат Бєлоущенко А.Ж. - подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник Бєлоущенко А.Ж. зазначав, що оскаржувана постанова не відповідає дійсним та фактичним обставинам справи. Так, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в КНП «Первомайська центральна міська багатопрофільна лікарня» Первомайської міської ради, тим більше в цей час там знаходилась його дружина. Однак на проходження огляду його ніхто не супроводжував, протокол про адміністративне правопорушення в його присутності не складався. Працівники поліції вели себе упереджено по відношенню до нього, коли до нього зателефонувала дружина, яка знаходилася в лікарні і він сів в автомобіль знайомого щоб з нею поспілкуватись, працівники поліції в цей час продовжили спілкуватись з іншими особами і до нього не підходили, а через 30 хвилин сіли до свого автомобіля і поїхали. Після чого він також через 5 хвилин поїхав з місця зупинки. Поліцейські в порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі- Інструкція) будь-яких пояснень у нього не відбирали, жодних постанов він не підписував і не отримував. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським порушено Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Так, згідно п. 2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Всупереч цьому жодних ознак сп`яніння у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено не було. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 категорично заперечував факт вживання алкоголю або наркотичних засобів, не погодився з твердженнями поліцейських та погодився проїхати разом до найближчого медичного закладу з метою проходження огляду на стан сп`яніння. Твердження суду, що згідно із відеозаписами ОСОБА_1 були роз`яснені права та обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України не відповідають обставинам справи, оскільки працівники поліції не роз`яснили йому його прав та обов`язків, протокол у його присутності не склали та продовжили знімати відео на мобільний телефон, що є недопустимим. 
В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Бєлоущенко А.Ж. підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги. 
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступного.
Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 2.9-а Правил дорожнього руху України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З оскаржуваної постанови вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення в повному обсязі підтверджена.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 01 грудня 2025 року серії ЕПР1 №529042 01 грудня 2025 року о 19:26 год. в м. Первомайськ, по вул. Гагаріна, 20 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі КНП «Первомайська центральна міська багатопрофільна лікарня» Первомайської міської ради відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З відеозаписів, долучених до протоколу чітко вбачається, що, хоча ОСОБА_1 висловив згоду на пропозицію поліцейського пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, проте він ухилився від виконання вимоги поліцейського про проходження такого огляду, залишивши місце події: сів на пасажирське сидіння невідомого автомобіля, який уїхав у невідомому напрямку, що свідчить про його фактичну відмову від проходження огляду у встановленому законом порядку. Отже дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. (відео PSJ_0000000_000000 19:35:39 – 20:00:37, Відео WhatsApp 2025-12-01 в 21.29.47_ef0e85f4)
Вищевикладені обставини підтверджуються і рапортами працівників поліції Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області Павла Галицького, Владислава Якимлюка, ОСОБА_2 (а.с. 6-8), які з урахуванням позиції Верховного Суду у справі № 760/14696/15-к від 16 лютого 2023 року є належними та допустимими доказами.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказів свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки ними доведено порушення ОСОБА_1 вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язку водія на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд не приймає до уваги твердження захисника Бєлоущенка А.Ж. про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. Так, Правила дорожнього руху України покладають на водія обов`язок пройти огляд в медичному закладі в передбачений ст. 266 КУпАП строк та в присутності працівника поліції. З відеозапису вбачається, що працівники поліції, встановивши у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, запропонували проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 хоча і погодився. Під час роз`яснення йому працівником поліції причинку зупинки транспортного засобу (порушення п. 2.9.в ПДД), ОСОБА_1 , розмовляючи по телефону, не реагуючи на зауваження поліцейського, сів на пасажирське сидіння іншого автомобіля (як він раніше пояснював поліцейським, що це під`їхав його знайомий) та залишив місце події на вказаному автомобілі, що свідчить про фактичну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку.
Твердження захисника Бєлоущенка А.Ж. про те, що ОСОБА_1 залишався в автомобілі знайомого для того щоб поговорити з дружиною, яка перебувала у лікарні, та не залишав місце зупинки, натомість працівники поліції до нього не підходили, та через 30 хвилин поїхали, - суд вважає такими, що направлені на уникнення відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, оскільки вказане спростовується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема відео, яким зафіксовано залишення місця події ОСОБА_1 . 
Не можна вважати обґрунтованим і посилання захисника на відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння.
Відповідно до пункту 2 Порядку, пункту 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), якими є порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (пункт 4 Розділу І Інструкції № 1452/735).
Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції №1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння.
Виявлення працівниками поліції у ОСОБА_1 таких ознак наркотичного сп`яніння як звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, порушення мови, підтверджується відеозаписом з боді-камери працівника поліції (20:00:31). Також дані ознаки відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Також апеляційний суд відхиляє доводи захисника Бєлоущенка А.Ж.., що пропозиція пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння була висловлена не в порядку, який встановлений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 р. №1452/735 (далі – Інструкція), так як ОСОБА_1 не мав ознак наркотичного сп`яніння.
Так, пунктом 2 Розділу І Інструкції встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Тобто за змістом цієї норми поліцейський, як посадова особа на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п. 3, 4 Розділу І Інструкції, а тому невиконання водієм транспортного засобу вимоги працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння, яка входить до кола його повноважень, не може бути визнано правомірним, навіть якщо особа, виходячи зі своєї оцінки ситуації, вважає таку вимогу безпідставною.
Твердження захисника Бєлоущенка А.Ж. про те, що працівники поліції вели себе упереджено по відношенню до ОСОБА_1 , апеляційний суд не вважає слушними, оскільки під час розгляду апеляційної скарги не встановлено жодних даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій під час спілкування працівників поліції.
Посилання захисника в суді апеляційної інстанції на неправомірність дій з боку працівників поліції, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки такі обставини відеозаписом не підтверджуються, відомостей щодо звернення ОСОБА_1 зі скаргами на дії поліцейських суду не було надано і апелянт на це не посилався.
Твердження ОСОБА_1 і його захисника Бєлоущенка А.Ж. про те, що ОСОБА_1 повідомляв поліцейським, що бажає, щоб адміністративні матеріали складались за участю його адвоката, колегія суддів відхиляє, оскільки таке спростовується відеоматеріалами, на яких зафіксовано, що після роз`яснення ОСОБА_1 його права скористатися правовою допомогою він тільки перепитав у поліцейського чи дійсно він може скористатися допомогою адвоката, але не казав, що має намір користуватись такою допомогою під час складання адмінматеріалів.
Не ґрунтуються на матеріалах справи доводи апеляційної скарги на нероз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Так, на відеозаписі з боді-камери о 19:35:05-19:35:27 год. зафіксовано роз`яснення працівником поліції ОСОБА_1 його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
З приводу доводів апеляційної скарги про неналежність як доказу відеозапису з мобільного телефону, долученого до матеріалів справи, то слід зазначити наступне.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відтак, нормами КУпАП передбачено використання даних любого приладу, який має функцію фотозйомки чи відеозапису, а доказом у розумінні ст. 251 КУпАП є саме покази таких приладів, а тому долучений до матеріалів справи відеозапис з мобільного телефону працівника поліції є належним та допустимим доказом.
Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги, що протокол складався не у присутності ОСОБА_1 , йому не вручалася копія, не відбиралися пояснення, не роз`яснювались наслідки відмови від проходження огляду, так як ОСОБА_1 залишив місце зупинки до складання відповідних адміністративних матеріалів.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові.
Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів.
З огляду на викладене, прийняте судом першої інстанції рішення є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню.
Отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Бєлоущенко Андрієм Жоржовичем, залишити без задоволення.
Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 січня 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського 
апеляційного суду В.В. Коломієць