Справа № 947/23905/25
Провадження № 2/947/317/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.01.2026 року
Київський районний суд м. Одеси в складі головуючого – судді Луняченка В.О.
за участю секретаря Макаренко Г.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення надміру сплачених коштів,-
ВСТАНОВИВ:
До Київського районного суду м. Одеси , шляхом формування заяви в системі «Електронний суд» 24.06.2025 року, звернулось Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області ( далі ГУПФУ в Одеській області ) із позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії у розмірі 2268,46 гривень.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на виконання окремої ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 винесеної на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 року у справі №420/12009/22 зобов`язано ГУПФУ в Одеській області здійснити перерахунок пенсії , але при проведенні перерахунку співробітником було невірно встановлена дата права на призначення пенсії ( змінено з 10.01.2023 на 31.08.2022) через що виникла переплата пенсії, у зазначеному розмірі, яку відповідач добровільно на письмову вимогу позивача відмовляється повернути.
Правовою підставою заявлених вимог вказана ч.1 ст. 1212 Цивільного кодексу України. 
Від представника позивача 02.01.2026 надійшла заява про розгляд справи на підставі поданих доказів без участі сторони. 
Відповідачка 22.09.2025 надала заяву про незгоду із заявленими вимогами , так як пенсії була призначена за рішенням суду , та просила розгляд справи провести без її участі. 
Як встановлено судом рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 року у справі №420/12009/22 були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, та визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 08.08.2022 № 155250017614 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 а також Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зобов`язано зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 17.07.1981 року по 24.05.1983 року, з 25.05.1983 року по 07.04.1985 року, з 14.05.1985 року по 24.09.1985 року, з 03.03.1986 року по 06.01.1999 року, з 16.03.2000 року по 02.08.2001 року та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком.
Дане рішення суду набрало законної сили 10.01.2023 року.
Окремою ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 винесеної на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 року у справі №420/12009/22 заява ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої при виконанні рішення суду по справі №420/12009/22 та про зобов`язання вчинити певні дії задоволена частково: визнані протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 10.01.2023 року; Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зобов`язано подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення від 08.12.2022 року по справі № 420/12009/22 у 20-денний строк з моменту отримання копії ухвали суду та надати до Одеського окружного адміністративного суду докази на підтвердження призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з дня досягнення ОСОБА_1 пенсійного віку, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За змістом окремої ухвали вбачається, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 року по справі № 420/12009/22, в тому числі, зобов`язано призначити ОСОБА_1 пенсію за віком.
За змістом частини 1 статті 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку. Пенсії за віком призначаються з дня досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку.
Рішенням встановлено, що 01.08.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058.
ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 .
60 років позивачу виповнилося лише 30.08.2022 року.
Отже, пенсія позивачу мала бути призначена саме з 31.08.2022 року.
В той же час, судом встановлено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 по справі №420/12009/22, яке набрало законної сили 10.01.2023, відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зараховано до страхового стажу періоди роботи з 17.07.1981 по 24.05.1983, з 25.05.1983 по 07.04.1985, 3 14.05.1985 пo 24.09.1985, 3 03.03.1986 по 06.01.1999, 3 16.03.2000 пo 02.08.2001 та призначено пенсію за віком з 10.01.2023 в розмірі 3151,90 грн. (з дати набрання рішення суду законної сили).
Такі дії судом визнані протиправними.
22.03.2024 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Одеського окружного адміністративного суду надійшов звіт про виконання судового рішення від 08.12.2022 року по справі № 420/12009/22 разом із додатками.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 вказаний звіт було прийнято та в ухвалі зазначено, що Головним управлінням був проведений перерахунок пенсії відповідачки, що підтверджується рішенням №155250017614 від 16.10.2023 року з якого вбачається, що датою призначенні пенсії позивачу визначено 31.08.2022 року.
Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). 
Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ). 
На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Вказаний правовий висновок визначений Верховним Судом у постановах від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, а також від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17 та від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18.
Верховний Суд у постановах від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
У практиці Європейського суду суд посилається на баланс вірогідностей задля оцінки обставин у справі. Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 (заява №59166/12) «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») Європейський суд з прав людини наголошує, що «У країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
Правовідносини пов`язані із стягненням коштів , які набуті без достатньої правової підстави, врегульовані Цивільним кодексом України ( скорочене ЦК України). 
Положеннями статей 1212, 1215 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Не підлягає поверненню безпідставно набуті , зокрема, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються.
Згідно з частиною першою статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Тобто, механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через його зловживання.
Вказаний правовий висновок , відповідає усталеної практиці Верховного Суду, визначеної , зокрема , у постанові Від 20 березня 2019 року у справі № 345/1493/17-ц.
У відповідності до вимог п.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. 
В даному випадку, з наявних матеріалів справи, вбачається, що невірний розрахунок, який привів до наявної грошової різниці, було неправомірно але свідомо здійснено співробітниками ГУПФУ в Одеській області, що встановлено судом і зазначено в окремої ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 винесеної на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 року у справі №420/12009/22, яка набрала законної сили та не була оскаржена особами відносно яких була винесена. 
Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином проаналізувавши надані сторонами докази а також обставини встановленими рішенням суду, яке набрало законної сили, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог з урахуванням недоведеності факту надмірної виплати пенсії внаслідок розрахункової помилки або недобросовісності з боку набувача, що є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273, 354 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Відмовити у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385) про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) надміру виплаченої пенсії у розмірі 2268,46 гривень.
Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено 23.01.26

Суддя          В. О. Луняченко