Рівненський апеляційний суд
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року       м. Рівне

Справа № 559/4563/25
Провадження № 33/4815/185/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Маєвського О.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 грудня 2025 року, –
ВСТАНОВИВ:

 
Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області він 03 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і застосовано стягнення у виді 17000 (сімнадцять тисяч) гривень штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
З матеріалів справи вбачається, що 12.10.2025 о 17 год. 02 хв. на вул. Шевченка, 31 у с. Озеряни, Дубенського району Рівненської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом мотоциклом МТ, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager 7510 (0254) та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі захисник Маєвський О.А. просить скасувати постанову місцевого суду та постановити нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Зазначає, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б беззаперечно підтверджували факт керування ОСОБА_1 мотоциклом в стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що під час фіксації події та оформлення адміністративних матеріалів були допущені істотні порушення вимог КУпАП та підзаконних нормативних актів, які регулюють порядок виявлення, документування та доказування стану сп`яніння, що унеможливлює використання відповідних доказів як належних і допустимих. Доводить, що сукупність встановлених суперечностей, формальних недоліків та процесуальних порушень ставить під обґрунтований сумнів сам факт вчинення адміністративного правопорушення, а також наявність вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Вважає, що за таких обставин у справі відсутні передбачені законом підстави для притягнення особи до адміністративної відповідальності, а всі сумніви щодо доведеності вини відповідно до принципу презумпції невинуватості мають тлумачитися на користь особи, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю. 
Справа призначалася до розгляду на 09.01.2026 року, однак її розгляд був відкладений за клопотанням захисника Маєвського О.А. на 19.01.2026 року. До початку апеляційного розгляду від адвоката Маєвського О.А. надійшло повторне клопотання про відкладення розгляду справи. При цьому ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився жодного разу.
Відповідно до вимог ч.4 ст.294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Частиною 2 ст.268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, не є обов`язковою.
За наведених обставин, а також з метою розгляду справи в розумні строки, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. 
Так, однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.
Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме:
- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого результат огляду відсутній у зв`язку з відмовою особи від його проходження (а.с.5);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого огляд також не проводився у зв`язку з відмовою водія (а.с.6);
- відеофайлом, яким зафіксовано факт відмови (ухилення) ОСОБА_1 від проходження встановленого огляду на місці зупинки транспортного огляду та у медичному закладі (файл 93aeh, час 10:00).
Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин. 
Так, суд виходить з того, що відмова (ухилення) від проходження огляду зафіксована відеозаписом безперервно, а тому відеозапис, долучений до матеріалів справи, є належним та допустимим доказом.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд критично відноситься до доводів апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б беззаперечно підтверджували факт керування ОСОБА_1 мотоциклом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки з матеріалів справи та змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується не керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а відмова від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст.33, 38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яке, на думку апеляційного суду, буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

 
Постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області він 03 грудня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника – адвоката Маєвського О.А. – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович