Єдиний унікальний № 946/107/26 
Провадження № 1-кп/946/275/26 

У К Р А Ї Н А
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________

ВИРОК
Іменем України

02 лютого 2026 року        м. Ізмаїл
Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області 
у складі: головуючого судді    ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання   ОСОБА_2 , 
розглянув у м. Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025162150001530, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Фурманівка Кілійського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого за наймом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , 
раніше судимого:
30.04.2025 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України (далі – КК) до позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК від відбування покарання звільнений з випробуванням строком на один рік;
20.05.2025 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 309 КК до обмеження волі 
на строк один рік, на підставі ст.ст. 75, 76 КК від відбування покарання звільнений з випробуванням строком на один рік; ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.07.2025 застосовано покарання за наявності кількох вироків – вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.04.2025 та від 20.05.2025 – та застосовано покарання за вказаними вироками на підставі ч. 4 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК звільнений з випробуванням строком на один рік, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК,
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , 
інші учасники судового провадження: потерпілий ОСОБА_5 .
Потерпілий  ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки про виклик до суду в електронній формі через SMS-повідомлення. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини судового розгляду, відповідно до ст. 325 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), дійшов висновку про проведення судового розгляду без його участі. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 327 КПК, неприбуття в судове засідання представника уповноваженого органу з питань пробації, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, не перешкоджає судовому розгляду.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
1. ОСОБА_3 08.11.2025 приблизно о 22:00 год., під час дії на території України воєнного стану, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , разом із ОСОБА_5 побачив належний останньому мобільний телефон марки «IPhone 13» в корпусі білого кольору об`ємом пам`яті 128 Gb, який лежав на підлозі, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу таємно викрав вищевказаний мобільний телефон вартістю 13 133,16 грн, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на зазначену суму.
2.Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Стаття (частина статті) КК, що передбачає відповідальність за злочини, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений
3.Кримінальний кодекс України
«Стаття 185. Крадіжка
1. Таємне викрадення чужого майна (крадіжка) –
…
4. Крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, –
карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
4.Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг яких був визначений відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК. Враховуючи, що учасники судового провадження не піддали сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, а також того, що у суду не виникли сумніви у добровільності їх позицій, суд за їх згодою визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням документів, що стосуються його особи, заходів забезпечення кримінального провадження та процесуальних витрат. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.
5.Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. Він детально розповів про обставини кримінального правопорушення та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, перелік та вартість майна, яким він заволодів, та пояснив, що в листопаді 2025 року до нього з його знайомим, з яким вони разом орендували квартиру АДРЕСА_3 , додому прийшли інші хлопці у стані сп`яніння, серед яких також перебував потерпілий ОСОБА_5 , який поводив себе вульгарне. Коли він йшов у туалет, то побачив на підлозі мобільний телефон ОСОБА_5 марки «IPhone 13» в корпусі білого кольору, який взяв, вимкнув, витягнув сім-картку та заховав в своїй кімнаті. Він це зробив з метою провчити ОСОБА_5 за його неправильну поведінку. Через два тижні, коли до нього прийшли поліцейські з потерпілим, він видав телефон потерпілого. Розуміє, що зробив неправильно, тому запевнив суд, що в майбутньому не допустить таку поведінку.
6.Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчинені ним кримінального правопорушення, та з урахуванням того, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався у встановленому порядку, та діяв станом на момент вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, тобто станом на 08.11.2025, відповідно до Указу Президента України №793/2025 від 20.10.2025, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» № 4643-IX від 21.10.2025, суд кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання
7.До обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
8.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_3 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст.92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Мотиви призначення покарання
9.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. ст. 65 – 67 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
10.Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний тяжкий злочин проти власності.
11.З медичних довідок вбачається, що ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. 
12.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якій ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як високі. Орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства. 
13.Отже, з урахуванням вказаних обставин, відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , того, що він хоча і щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні та активно сприяв його розкриттю, у нього відсутні обставини, що обтяжують його покарання, але з урахуванням способу його життя, даних досудової доповіді, високих ризиків вчинення ним повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, того, що він раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення, у тому числі, умисного тяжкого злочину, але знов вчинив умисний тяжкий злочин проти власності за цим вироком в період встановленого йому іспитового строку за попередніми двома вироками, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання нових кримінальних правопорушень можливе лише з призначенням покарання за ч. 4 ст. 185 КК у виді позбавлення волі, але в нижніх межах санкції, оскільки таке покарання повністю досягне мети його застосування. Водночас, суд з урахуванням встановлених обставин, відомостей про особу обвинуваченого не вбачає підстав для застосування положень як ст. 69 КК, так і ст. 75 КК, оскільки його виправлення неможливе без застосування реального покарання. 
14.При призначенні покарання винному ОСОБА_3 суд враховує те, що він вчинив кримінальне правопорушення за цим вироком під час іспитового строку, встановленого йому вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.04.2025, яким він засуджений за ч. 1 ст. 263 КК до позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на один рік, та вироком цього ж суду від 20.05.2025, яким він засуджений за ч. 1 ст. 309 КК до обмеження волі на строк один рік, на підставі ст. ст. 75, 76 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на один рік, і ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.07.2025 відносно нього застосовано покарання за наявності кількох вказаних двох вироків на підставі ч. 4 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК звільнений з випробуванням строком на один рік. Суд також враховує, що покарання у виді позбавлення волі на строк три роки не відбуте ним повністю.
15.У зв`язку із зазначеним, вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення в період встановленого йому іспитового строку слід розцінювати як порушення ним умов застосування ст. 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
16.Тому суд дійшов висновку того, що в силу ч. 3 ст. 78 КК обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 КК, а саме за сукупністю вироків.
17.Вказані висновки суду повністю збігаються з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в абз. 4 п. 10 його постанови від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» в редакції від 06.11.2009, відповідно до яких, виходячи з положень ч. 2 ст. 75 КК (в редакції 2001 р.), а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
18.Наведений висновок суду також співпадає і з висновком Верховного Суду, що викладений у його постанові від 14.09.2021 у справі № 127/25037/17, згідно якому у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. Таким чином, законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку.
19.Отже, в силу ст.ст. 71, 72, ч. 3 ст. 75, ч. 3 ст. 78 КК обвинуваченому ОСОБА_3 з повністю невідбутого ним покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, призначеного йому за попередніми вироками, з урахуванням ухвали суду від 25.07.2025, слід частково приєднати до покарання, призначеного за цим вироком, один місяць позбавлення волі.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухвалені вироку
20.Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2025 відносно нього був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічній час з покладанням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, на строк до 09.02.2026.
21.Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, з метою виконання вироку, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого ухилитися від суду, ризик чого значно підвищується в умовах введеного в Україні воєнного стану, обвинуваченому ОСОБА_3 слід змінити запобіжний захід з домашнього арешту на запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, для чого його слід взяти під варту в залі суду.
При цьому на підставі ч. 5 ст. 72 КК попереднє ув`язнення з моменту взяття під варту обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили має бути зараховане у строк його покарання у виді позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
22.Питання про арешт майна та про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ч. 4 ст. 174, ч. 9 ст. 100 КПК. 
23.В силу ч. 2 ст. 124 КПК з ОСОБА_3 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/116-25/29687-ТВ від 04.12.2025 у сумі 1 337,10 грн.
Керуючись ст.ст. 369 – 371, 373 – 375, ч. 15 ст. 615 КПК, суд –

ухвалив:
1. ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
2.У силу ст. 71 КК ОСОБА_3 з повністю невідбутого ним покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, призначеного йому за попередніми вироками Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.04.2025 та від 20.05.2025, з урахуванням ухвали суду від 25.07.2025, частково приєднати до покарання, призначеного за цим вироком, один місяць позбавлення волі, та остаточно ОСОБА_3 до відбування визначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та один місяць.
3. ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили змінити запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
4.Строк покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту, тобто з 02.02.2026, зарахувати йому згідно ч. 5 ст. 72 КК строк попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі з 02.02.2026 до набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку день за день.
5.З набранням вироком законної сили скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.12.2025 арешт, та мобільний телефон марки «Iphone 13» білого кольору, без захисного скла та без ушкоджень у вживаному стані, – вважати повернутим потерпілому ОСОБА_5 , поновивши його право розпорядження цим майном. 
6.Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи у сумі 1 337,10 грн (одну тисячу триста тридцять сім гривень 10 коп.).
7.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 , який перебуває під вартою, – у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
8.Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК.
9.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.
10.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.
11.Вирок в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після його проголошення, доручити його виконання в цій частині прокурору та Ізмаїльському РВП ГУНП в Одеській області.
12.Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020, з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

СУДДЯ
Ізмаїльського міськрайонного суду      ОСОБА_1