ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 595/1325/24	Головуючий у 1-й інстанції Созанська Л.І. 	
Провадження № 22-ц/817/100/26 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Хома М. В., Храпак Н. М., 
з участю секретаря - Хоміцька С.О. 
представника апелянтів — Парійчук Ю.Д.,
представника позивачки — ОринникН.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 595/1325/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2025 року (ухвалене суддею Созанською Л.І., дати складення повного тексту не зазначено) в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про зміну черговості спадкування,

В С Т А Н О В И В:
У серпні 2024 року ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Оринник Надія Сергіївна, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 , правонаступниками якої є ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про зміну черговості спадкування.
Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 , після смерті якого відкрилась спадщина за законом, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.09 га. Правовстановлюючі документи на зазначене нерухоме майно у позивачки відсутні. Після смерті ОСОБА_8 заведено спадкову справу приватним нотаріусом Іванів Л.І. за заявою сестри померлого ОСОБА_5 про прийняття спадщини за законом після смерті брата.
Позивачка, будучи цивільною дружиною померлого ОСОБА_8 , також звернулась до нотаріуса з метою спадкування частини майна, що належало її цивільному чоловіку, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона не є дружиною померлого і, відповідно, не є спадкоємцем І черги. Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 23 квітня 2024 року в справі № 595/484/24 встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_8 в період з 1999 року по 10 січня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Звернувшись повторно до нотаріуса з метою спадкування належного ОСОБА_8 майна, позивачка отримала роз`яснення, що вона є спадкоємцем IV черги і відноситься до осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини. При цьому, сестра померлого - ОСОБА_5 є спадкоємцем II черги і для того, щоб позивачка мала можливість спадкувати разом із спадкоємцями II черги, потрібно змінити черговість спадкування.
У позасудовому порядку шляхом укладення нотаріально посвідченого договору неможливо змінити черговість спадкування. Між позивачкою та відповідачкою ОСОБА_5 існував конфлікт і сестра померлого не бажала, щоб ОСОБА_4 спадкувала частину майна ОСОБА_8 . Особи, які мають обов`язкову частку у спадщині, відсутні. У ОСОБА_8 не було дітей. Спадкоємці І черги відсутні.
Однак, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 більше двадцяти років проживали разом, вели спільне господарство, жінка допомагала чоловіку в побуті, оскільки він через незадовільний стан здоров`я не міг самообслуговуватись, часто хворів. Розмір його пенсії не міг самостійно забезпечувати всі його потреби. Вона його у повній мірі підтримувала як фінансово, так і морально, допомагала купувати ліки, на які не вистачало пенсії чоловіка. Позивачка також виконувала усі побутові справи, підтримувала будинок в належному стані, в силу своїх можливостей робила косметичний ремонт у будинку, прибирала приміщення, готувала їжу, піклувалась про домашню худобу, курей.
У зв`язку із викладеним та з врахуванням заяви про уточнення позову, позивачка просила суд змінити черговість одержання права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнавши її спадкоємцем другої черги спадкування.
Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_4 , задоволено.
Змінено черговість одержання права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Стінка Чортківського району Тернопільської області, та визнано ОСОБА_4 спадкоємцем другої черги спадкування після смерті ОСОБА_8 .
Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі по 484.50 грн.
Не погоджуючись із вказаним судовим, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в інтересах яких діє адвокат Парійчук Юлія Дмитрівна, подали на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.
Апеляційна скарга мотивована тим, що надані стороною позивача докази не містять відомостей про безпорадний стан спадкодавця та неможливість останнього самостійно здійснювати догляд за собою і задовольняти побутові потреби. Звернення за медичною допомогою в поліклінічне відділення достовірно не свідчать про безпорадний стан ОСОБА_8 у розумінні частини другої статті 1259 ЦК України. Натомість матеріали справи не містять довідок до актів огляду МСЕК про наявність інвалідності чи будь-якої втрати працездатності, висновків ЛКК про потребу в догляді спадкодавця. Також не має інформації про наявність тяжкої хвороби чи каліцтва спадкодавця. На думку сторони відповідача, підставою для встановлення такої обставини судом слугує лише довідка сімейного лікаря із діагнозами спадкодавця. Разом з тим, відсутня медична документація щодо стаціонарного лікування, госпіталізації тощо, яка б дала змогу підтвердити тяжкої хвороби спадкодавця. Крім того, звертає увагу, що похилий вік не є тотожним безпорадному стану, а для підтвердження такого стану недостатньо лише показів свідків.
Щодо матеріального забезпечення спадкодавця, то сторона відповідача зазначає, що матеріали даної справи не містять доказів утримання позивачкою померлого. Інформація про доходи позивачки не встановлює прямого причинно-наслідкового зв`язку із утриманням спадкодавця. Відсутні докази, які би підтверджували, що особисті кошти позивачки витрачались на потреби померлого.
Щодо здійснення опіки над спадкодавцем, то сторона відповідача зазначає, що матеріалами справи не підтверджено необхідність ОСОБА_8 в такій опіці. Крім того, якщо відштовхуватись від основ соціального законодавства, то позивачка не може бути доглядальницею в силу свого віку. Судом також не взято до уваги отримання померлим соціальної послуги «догляд вдома, натуральна допомога», починаючи з 2021 року. Тобто, померлому надавалась помічниця органами соціального забезпечення, яка була також допитана в ході судового розгляду та підтвердила дану обставину, вказавши, що навідувалась двічі на тиждень, а більшого й не потребувалось. Більше того, відсутність позивачки на час смерті спадкодавця, зокрема перебування за кордоном підтверджує лише той факт, що померлий мав змогу обходитися без допомоги позивачки.
Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги недоведеність позовних вимог, оскільки позивачкою не надано належних та достатніх доказів, які б давали їй право на спадкування разом із спадкоємцем другої черги за законом. Позивачкою не доведено належними засобами доказування наявності вказаних у статті 1259 ЦК України юридичних фактів у їх сукупності для зміни черговості одержання права на спадкування. Доказів неможливості померлого самостійно забезпечити умови свого життя, потреби у постійному догляді, допомоги та піклуванні, а також тривалості надання позивачем допомоги матеріали справи не містять.
У зв`язку з наведеним просить рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
12 грудня 2025 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Оринник Надія Сергіївна, надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Відзив мотивовано тим, що стан здоров`я спадкодавця підтверджується не лише довідкою поліклінічного відділення, як про це вказано у апеляційній скарзі, оскільки під час судового розгляду допитані свідки ОСОБА_9 - сестра милосердя та близька сусідка, ОСОБА_10 - сусідка, ОСОБА_11 родичка померлого та близька сусідка, вказали, що позивачка доглядала свого покійного чоловіка, оскільки останній в силу незадовільного здоров`я потребував допомогу.
Зазначає, що не звернення ОСОБА_8 до МСЕК та відсутність висновку ЛІКК не свідчить про те, що останній був у задовільному стан здоров`я.
Звертає увагу на те, що похилий вік, через який особа не може сама себе забезпечувати і потребує стороннього догляду, вже є самостійною підставою для того, щоб віднести такий стан особи до безпорадного. При цьому визначення «безпорадний стан» не визначає обов`язкову наявність каліцтва, групи інвалідності, довідки до акта огляду МСЕК чи ЛКК.
Посилання апелянтів на те, що позивачка старша за померлого спадкодавця, тому не могла надавала допомоги покійному є припущенням і не може слугувати підставою для скасування судового рішення.
У зв`язку з наведеним просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
В судовому засіданні представник апелянтів – адвокат Парійчук Юлія Дмитрівна апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені у ній.
Представник позивачки – адвокат Оринник Надія Сергіївна, проти апеляційної скарги заперечила та просила рішення суду залишити без змін.
Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом встановлено наступні обставини.
Як вбачається з копії погосподарської книги №2, рахунок 159, за 1986-1990 роки, в домогосподарстві в с.Стінка, який належить до господарства колгоспного, були зареєстровані наступні особи: 
- ОСОБА_12 (голова домогосподарства, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 );
- ОСОБА_13 (син, зареєстрований до 24 листопада 1988 року);
- ОСОБА_8 (син).
Згідно копії погосподарських книг №1, особовий рахунок № НОМЕР_1 , за 1991-1995 роки; № НОМЕР_2 , особовий рахунок № НОМЕР_3 , за 1996-2000; № НОМЕР_4 особовий рахунок № НОМЕР_5 , за 2001-2005 роки; №2, рахунок № НОМЕР_6 за 2006-2010 роки, в домогосподарстві в с.Стінка, був зареєстрований ОСОБА_8 (голова домогосподарства).
Відповідно до довідки № 128 від 28 травня 2025 року, виданої Золотопотіцькою селищною радою Чортківського району Тернопільської області, на час смерті ОСОБА_14 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , був зареєстрований та проживав тільки син ОСОБА_8 .
Згідно довідки №129 від 28 травня 2025 року, виданої Золотопотіцькою селищною радою Чортківського району Тернопільської області, на час смерті ОСОБА_13 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , проживали: дружина ОСОБА_14 та син ОСОБА_8 .
Як слідує із довідки Стінківського старостинського округу Золотопотіцької селищної ради Чортківського району Тернопільської області, з наявних відомостей старостинського округу від імені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 заповіти не складались та не посвідчувались.
ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 , виданим 18 січня 2024 року Бучацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Згідно довідки №721, виданої Стінківським старостинським округом Золотопотіцької селищної ради Чортківського району Тернопільської області, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час смерті разом із ОСОБА_8 проживала без реєстрації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . За наявними відомостями в сільській раді від імені ОСОБА_8 заповіт не складався.
Відповідно до довідки №734, виданої 12 червня 2024 року Стінківським старостинським округом Золотопотіцької селищної ради Чортківського району Тернопільської області, ОСОБА_4 за власний кошт провела поховання свого цивільного чоловіка ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 1991 року до дня смерті проживала без реєстрації разом із ОСОБА_8 , вели спільне господарство, допомагала чоловікові в побуті, оскільки через незадовільний стан здоров`я не міг самообслуговуватись.
На підтвердження понесення витрат на поховання ОСОБА_4 долучено до матеріалів справи накладну від 10 січня 2024 року.
Як вбачається із витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі №76427171 від 01 квітня 2024 року, наданого приватним нотаріусом Іванів Л.І., 01 квітня 2024 року заведено спадкову справу № 50/2024 після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно копії спадкової справи №50/2024 слідує, що вказана спадкова справа заведена на підставі заяви ОСОБА_5 від 01 квітня 2024 року про прийняття спадщини за законом після смерті брата ОСОБА_8 . Крім цього, 27 травня 2024 року до приватного нотаріуса Іванів Л.І. поступила заява ОСОБА_4 про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_8 .
Згідно довідок про доходи № 2830 0927 9188 1819, № НОМЕР_8 , виданих Головним управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, ОСОБА_4 отримувала пенсію, розмір якої за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року становив 50299.82 грн, за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року – 58122.92 грн.
Відповідно до довідки №13 від 31 травня 2024 року Стінківської амбулаторії загальної практики сімейної медицини КНП «ЗЦПМСД» Золотопотіцької селищної ради, ОСОБА_4 , 1939 року народження, неодноразово зверталася з цивільним чоловіком ОСОБА_8 , 1950 року народження, за медичною допомогою, так як він не міг самостійно обслуговуватись і пересуватись. Було призначено відповідне лікування. Діагноз: ІХА, атеросклеротичний кардіосклероз миготлива аритмія, гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст. гіпертинзивне серце, серцева недостатність ІІ б., варикозна хвороба ІІ ст., хронічна венозна недостатність ІІ ст.
За даними паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_9 від 15 листопада 2023 року, ОСОБА_4 здійснювала перетин кордону України на виїзд 29 грудня 2023 року та повернулася в Україну 11 січня 2024 року.
З виписок по карткових рахунках № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 , на ім`я ОСОБА_15 , виданих 07 жовтня 2024 року ТВБВ №10019/048 філії Тернопільське управління АТ «Ощадбанк», слідує, що остання за період з 15 липня 2022 року по 13 вересня 2024 року періодично знімала кошти на території м.Бучач Чортківського району.
Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 23 квітня 2024 року (справа № 595/484/24) заяву ОСОБА_4 , заінтересовані особи: Золотопотіцька селищна рада, приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Пендзей Г.Г., про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, задоволено. Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , 1950 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період із 1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою по АДРЕСА_1 .
Рішення суду набрало законної сили 24 травня 2024 року, тому факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивачки із померлим ОСОБА_8 на підставі ч.4 ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає.
Відповідно до довідки приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Іванів Л.І. № 161/01-24 від 30 липня 2024 року, ОСОБА_4 , яка звернулась з наміром отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_8 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , нотаріус позбавлений можливості скласти та посвідчити договір щодо зміни черговості одержання права на спадкування (ст.1259 ЦК України) у зв`язку з непогодженням сторін. Для вирішення даного питання сторонам необхідно звернутись в судові органи.
З інформації № 21961/6/19-00-24-03-4 від 29 жовтня 2024 року, наданої 05 листопада 2024 року Головним управлінням Державної податкової служби у Тернопільській області, слідує, що відповідно до інформаційних баз даних ДПС, гр. ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_12 ) за період 2020-2023 роки доходів від оренди житлових приміщень не декларувала, належних сум податків та зборів до бюджету не сплачувала.
За даними довідки №5606/05-16 від 04 листопада 2024 року Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, розмір пенсії ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_13 ), за період з січня 2018 року по січень 2024 року (73 місяці) становив 143125.48 грн, що середньомісячно становить 1960.62 грн (143125.48 / 73).
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_14 , а також копії актового запису про смерть №1964 від 21 жовтня 2024 року Тернопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Зі спадкової справи №725/2024 слідує, що спадкоємцями ОСОБА_5 є її сини ОСОБА_6 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_15 від 27 листопада 1978 року) та ОСОБА_7 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_16 від 01 вересня 1977 року).
З інформації №89, наданої 12 серпня 2025 року Комунальною установою «Центр надання соціальних послуг Золотопотіцької селищної ради» вбачається, що ОСОБА_8 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , соціальним робітником ОСОБА_9 надавались послуги «догляд вдома, натуральна допомога» відповідно до рішення № 90 від 24 грудня 2021 року Відділу соціального захисту населення Золотопотіцької селищної ради.
Допитані у судовому засіданні в суді першої інстанції, свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 показали, що позивачка проживала разом із чоловіком ОСОБА_17 . Крім того, позивачка допомагала чоловіку (з побутовими потребами, купівля ліків, приготування їжі, тощо), оскільки останній потребував допомоги, так як хворів.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Згідно із статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України).
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Стаття 1259 ЦК України передбачає можливість зміни черговості одержання права на спадкування, у тому числі і за рішенням суду.
Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина друга статті 1259 ЦК України).
Суд може задовольнити позов щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування за наявності сукупності наступних обставин, встановлених у судовому порядку:
1) опікування над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (прихильне ставлення і спілкування, емоційна підтримка тощо);
2) матеріальне забезпечення спадкодавця;
3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири тощо;
4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3;
5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.
Зокрема, під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування необхідна наявність всіх п`яти зазначених вище обставин.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постановах від 18 лютого 2019 року у справі № 569/18047/17-ц, від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17, від 09 жовтня 2019 року у справі №552/8452/17, від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18, від 01 червня 2020 року у справі № 431/5445/19, від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц, від 27 серпня 2020 року у справі № 266/2391/16 від 17 вересня 2020 року у справі № 755/14155/16-ц, від 02 грудня 2020 року у справі № 592/1045/18-ц, від 01 березня 2021 року у справі № 233/5990/18, від 17 березня 2021 року у справі № 200/12980/14, від 22 квітня 2021 року у справі № 331/6453/18.
Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_4 посилалася на те, що спадкодавець через хворобу тривалий час перебував у безпорадному стані та потребував матеріального забезпечення і стороннього догляду, який позивачка йому надавала. Зокрема, позивачка, будучи цивільною дружиною померлого ОСОБА_8 , більше двадцяти років проживали з ним, вела спільне господарство, допомагала чоловіку в побуті, оскільки останній через незадовільний стан здоров`я не міг самообслуговуватися. Між позивачкою та стороною відповідача існує конфлікт, оскільки сестра спадкодавця не бажала, щоб ОСОБА_4 спадкувала частину майна ОСОБА_8 .
У справі, яка переглядається апеляційним судом, встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період 1999 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , тобто до дня смерті чоловіка, що підтверджується рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 23 квітня 2024 року в справі №595/484/24, яке набрало законної сили.
Таким чином, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 в період 1999 року до 10 січня 2024 року спільно проживали однією сім`єю, вели спільний побут та мали взаємні права та обов`язки.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_4 тривалий час здійснювала опіку над ОСОБА_8 та матеріальне забезпечення (спілкування, утримання, приготування їжі, догляд, купівля ліків, поховання тощо), оскільки спадкодавець неспроможний був самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком та хворобливим станом.
Вказане підтверджується довідкою №13 від 31 травня 2024 року Стінківської амбулаторії загальної практики сімейної медицини КНП «ЗЦПМСД» Золотопотіцької селищної ради та показами свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_10 ОСОБА_9 .
Більше того, апеляційний суд звертає увагу на те, що свідок ОСОБА_9 , яка була призначена сестрою милосердя по догляду за ОСОБА_8 , підтвердила факт того, що вона лише двічі на тиждень здійснювала догляд, а в інший час позивачка допомагала своєму чоловіку, оскільки останній сам себе не обслуговував.
З огляду на викладене, обґрунтованим є висновок місцевого суду про те, що позивачкою доведено належними та допустимими доказами існування юридичних фактів, необхідних для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування.
Доводи апелянтів про те, що позивачка не надала належні докази про безпорадний стан спадкодавця та неможливість останнього самостійно здійснювати догляд за собою, колегія суддів відхиляє, оскільки безпорадний стан ОСОБА_8 підтверджується медичними довідками, довідками органу місцевого самоврядування та показами свідків. Натомість сторона відповідача не надала жодного доказу про задовільний стан спадкодавця. Крім того, апеляційний суд враховує, що згідно показів свідків та пояснень у судовому засідання сторона відповідача підтвердила, що з померлим не підтримували тісний зв`язок.
Твердження апелянтів про те, що матеріали даної справи не містять доказів утримання позивачкою померлого, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки судом встановлено факт проживання останніх однією сім`єю, тобто такі вели спільний побут та мали взаємні права та обов`язки.
Посилання апелянтів на те, що відсутність позивачки на час смерті спадкодавця підтверджує, що останній мав змогу обходитися без допомоги позивачки, апеляційний суд відхиляє, оскільки матеріалами справи встановлено, що позивачка у період з 29 грудня 2023 року по 11 січня 2024 року їздила до онучки в Естонію, оскільки напередодні померла дочка позивачки. У той час, коли позивачка перебувала за кордоном, за її чоловіком доглядала сестра милосердя. Повернувшись в Україну позивачка була присутня на похованні ОСОБА_8 .
Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними викладеним у відзиві на позов, які не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.
У відповідності до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно частини другої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Задовольняючи позов, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.
Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.
Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2025 року — залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Дата складення повного тексту постанови — 10 лютого 2026 року.

Головуючий         О.З. Костів
Судді:          М.В. Хома
Н.М. Храпак