справа № 991/11905/24
 
провадження № 1-кп/991/115/24

 
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 
ОКРЕМА ДУМКА 
судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 до вироку
 
від 28 листопада 2025 року у справі № 991/11905/24
 
(провадження № 1-кп/991/115/24)

 
28 листопада 2025 року                                                                  місто Київ
28 листопада 2025 року колегією суддів Вищого антикорупційного суду у складі: головуючої судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_1 і ОСОБА_3 (надалі - суд) у кримінальному провадженні за № 52024000000000413 від 07.08.2024 року за обвинуваченням  ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 364 КК України був ухвалений вирок за яким останній був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, і йому було призначене покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, на строк 3 роки та зі штрафом у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8.500,00 гривень, а також була вирішена низка інших питань, передбачених вимогами ст. ст. 368 і 374 КПК України.
З цим вироком я не згоден з огляду на таке.
Перше. 
Судом було встановлено, що відомості про вчинення народним депутатом України VIII скликання ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 січня 2023 року детективом Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 з такою фабулою: « ОСОБА_4 , будучи народним депутатом України VIII скликання, умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи службовим становищем всупереч інтересам служби, отримав неправомірну вигоду для себе, а саме безпідставно отримав право користування готельним номером в Дії «Готельний комплекс «Київ» за рахунок бюджетних коштів, передбачених на забезпечення діяльності Верховної Ради України, чим спричинив тяжкі наслідки інтересам юридичної особи публічного права - Управлінню справами Апарату Верховної Ради України, тобто можливо вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 364 КК України».
Таким чином, 18 січня 2023 року було зареєстроване кримінальне провадження за № 52023000000000023, яке надалі було об`єднане з кримінальним провадженням за № 42018000000002581 від 22 жовтня 2018 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3 і 5 ст. 191, ч. ч. 1 і 2 ст. 364 КК України, а 07 серпня 2024 року кримінальне провадження щодо народного депутата ОСОБА_4 було виділене з кримінального провадження за № 42018000000002581 у кримінальне провадження за № 52024000000000413.
З витягу з ЄРДР видно, що злочин, який розслідувався у кримінальному провадженні від 18 січня 2023 року за № 52024000000000413 (том 3 арк. 224 судової справи) первісно був зареєстрований18 січня 2023 року о19:38:56, що відповідає даті та часу реєстрації кримінального провадження від 18 січня 2023 року за № 52023000000000023.
Обвинувачений ОСОБА_4 набув статус народного депутата України 17 листопада 2014 року і здійснював повноваження народного депутата України у Верховній Раді України VIII скликання у 2014-2019 роках.
Відповідно до вимог п. п. 1 ч. 1 ст. 480 КПК України, щодо народного депутата України застосовується особливий порядок кримінального провадження.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 482-2 КПК України, відомості, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення народним депутатом України, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань Генеральним прокурором або особою, яка виконує його обов`язки у встановленому КПК України.
За таких обставин, відомості про вчинення кримінального правопорушення народним депутатом ОСОБА_4 були внесені до ЄРДР особою, яка не мала права на вчинення цієї процесуальної дії, а подальші об`єднання/виділення кримінальних проваджень не виправляють цю ситуацію і не впливають на її наслідки.
Внесення до ЄРДР відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального народним депутатом України, неуповноваженою особою є відвертим невиправданим порушенням стороною обвинувачення принципу належної правової процедури (due process), який втілює у практичній площині принцип верховенства права, має забезпечувати справедливість правової системи і гарантувати забезпечення прав осіб у кримінальних провадженнях. 
Вважаю, що внесення до ЄРДР відомостей, які можуть свідчити про вчинення кримінального народним депутатом України, неуповноваженою особою є істотним порушенням прав обвинуваченого ОСОБА_4 , вказує на невідповідність нормам кримінального процесуального права вчинених стороною обвинувачення процесуальних дій та прийнятих нею процесуальних рішень, та повинно мати наслідком визнання судом недопустимими всіх здобутих стороною обвинувачення доказів у цьому кримінальному провадженні. 
Вважаю за необхідне звернути увагу також і на те, що підтвердженням наведеного мною вище є те, що за змістом ухвали головуючої у цій кримінальній справі судді ОСОБА_2 від 21 травня 2025 року, нею було визнане право обвинуваченого ОСОБА_4 як народного депутата України на колегіальний розгляд справи, передбачене п. 2 ч. 2 ст. 31 КПК України і постановлено здійснювати судовий розгляд цієї справи колегіально у складі трьох суддів.
Друге. 
З матеріалів цієї судової справи (том 3 а. с. 46-133) видно, що перше повідомлення про підозру у кримінальному провадженні від 22 жовтня 2018 року за № 42018000000002581 було здійснене 17 грудня 2019 року ОСОБА_6 , з яким було об`єднане кримінальне провадження за № 52023000000000023 від 18 січня 2023 року та з якого надалі було виділене кримінальне провадження за № 52024000000000413 від 07 серпня 2024 року.
Обвинуваченому ОСОБА_4 первісно було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення 13 червня 2024 року, а 01 серпня 2024 року йому було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри (том 3 а. с. 136-144, 171-183).
Стороною обвинувачення, на моє переконання, не надано суду визначених нормами кримінального процесуального права процесуальних рішень уповноважених на то осіб щодо підтвердження законності дотримання стороною обвинувачення, зокрема, органом досудового розслідування, передбачених ст. 219 КПК України строків досудового розслідування до повідомлення ОСОБА_4 про підозру.
Наведене надає мені підстави для висновку про те, що як повідомлення про підозру ОСОБА_4 , так і направлення обвинувального акта за його обвинуваченням до суду у цьому кримінальному провадженні, було здійснено стороною обвинувачення поза межами строку досудового розслідування.
З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_4 не обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого чи тяжкого злочину проти життя і здоров`я особи, вважаю, що це також вказує на порушенням стороною обвинувачення принципу належної правової процедури (due process), який втілює у практичній площині принцип верховенства права, має забезпечувати справедливість правової системи і гарантувати забезпечення прав осіб у кримінальних провадженнях. 
На моє переконання, здійснення стороною обвинувачення повідомлення про підозру ОСОБА_4 і направлення до суду обвинувального акта поза межами строку досудового розслідування, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і прав підозрюваного/обвинуваченого ОСОБА_4 на захист, а тому всі здобуті стороною обвинувачення і надані суду докази у цьому кримінальному провадженні слід визнати недопустимими. 
Вважаю, що за таких обставин обвинуваченого ОСОБА_4 слід було визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, у зв`язку з недоведеністю, що це кримінальне правопорушення було ним вчинене, і відповідно слід було: скасувати застосований до нього запобіжний захід у вигляді застави та не покладати на нього передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки, цивільний позов Управління справами Апарату Верховної Ради України залишити без розгляду, а
процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, віднести на рахунок держави. 

суддя                                                   ОСОБА_7