Справа № 420/18424/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабенка Д.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРСАГ УКРАЇНА» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,
ВСТАНОВИВ:
10 червня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРСАГ УКРАЇНА» до Одеської митниці, в якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів UA500130/2025/000005/2 від 06.03.2025 року;
визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500130/2025/000039 від 06.03.2025 року.
Стислий виклад позиції позивача.
Позивач, з покликанням на фактичні обставини справи, зазначає, що декларантом подано митну декларацію №25UA500130003967U7, де в графі « 12» зазначено митну вартість товару в сумі 4933219,33 грн. Для підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу його визначення декларант надав митному органу разом з декларацією наступні документи: рахунок-фактура №ERS2025000000057 від 28.02.2025; міжнародну автотранспортну накладну (CMR) А №94857 від 28.02.2025; сертифікат походження С 1350128 від 18.02.2025; висновок ЦМУРЛДР №1420003600-0490 від 13.10.2021; довідку про транспортні витрати №2802 від 28.02.2025; специфікацію №44 до зовнішньоекономічного контракту №0409 від 28.02.2025; зовнішньоекономічний контракт №0409 від 04.09.2023; копію експортної декларації країни відправлення 25352100ЕХ00002483 від 28.02.2025.
В подальшому, як зазначає позивач, з метою всебічного та об`єктивного визначення Митним органом митної вартості товарів, що імпортуються на підставі ЕМД 25UA500130003967U7, на виконання вимог, вказаних у повідомленні декларанту №б/н від 06.03.2025, було надано для залучення до митного оформлення наступні документи та пояснення: виписку з бухгалтерської документації (первинна документація) у вигляді товарних чеків за період січень 2024 року, що є підставою для сплати та відчуження товарів під час реалізації на території України; платіжні доручення за вищевказані банківські чеки за 2024 рік; фірмовий каталог виробника; прайс-лист виробника на 2024 р.; рахунки ТЕО; договір ТЕО; висновок експерта про ціну №20-10/03-2025 від 05.03.2025; переклад експертної декларації країни відправлення.
Однак, як вказано у позові, 06.03.2025 Одеською митницею (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500130/2025/000005/2. На підставі спірного рішення відповідачем була складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500130/2025/000039. В подальшому, за твердженням позивача, 06.03.2025 декларантом позивача було подано митну декларацію за №25UA500130004022U1, яка була прийнята митним органом, товар було випущено у вільний обіг на митну територію України відповідно до процедури, передбаченої до ч.7 ст.55 МК України. 
На переконання позивача, рішення про коригування митної вартості товарів та карта відмови в прийнятті митної декларації є безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з цим ТОВ «ЕРСАГ УКРАЇНА» змушене звернутись до суду за захистом своїй порушених прав та законних інтересів.
Стислий виклад заперечень відповідача.
У відзиві на позов відповідач зазначає, що на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) 25UA500130003967U7 від 06.03.2025 року було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості №UA500130/2025/000005/2 від 06.03.2025 року.
Як вказує відповідач, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) №25UA500130003967U7 від 06.03.2025 року містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. У зв`язку з вищевикладеним та у відповідності до ч.2 ст. 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500130/2025/000005/2 від 06.03.2025 року.
При цьому, у відношенні товарів застосовано метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо ідентичних товарів (метод 2а). Таки чином, на переконання відповідача, під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару Одеська митниця діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, а тому відсутні підстави для задоволення позову.
У відзиві вказано, що товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) 25UA500130004022U1 за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI. Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, при митному оформленні товарів забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 201273,48 грн. шляхом внесення коштів на відповідний рахунок митного органу.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 13.06.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду: роздрукованих додатків до позовної заяви; додатків до позову, викладених іноземною мовою, з офіційним перекладом.
Суд ухвалою від 24 червня 2025 року прийняв до розгляду позовну заяву, відкрив провадження у справі, вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ст.262 КАС України, встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі. 
Ухвалою від 13.01.2026 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи №420/18424/25 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Суд встановив, що 04.09.2023 р. між ТОВ «ЕРСАГ УКРАЇНА» (Покупець) та «Ерсаг Енд.Ве.Км.Тем.урун Паз.Тур.Інш.Сан.Ве Тіж.» (продавець) (Туреччина) укладено контракт №0409 (далі – Контракт №0409), у відповідності до умов якого передбачено, що продавець постачає, а покупець приймає продукція: косметику, чистячі і миючі засоби, БАДІв під фірмовою назвою: «Ерсаг Енд. Ве Кім. Тем. Урун Паз. Тур. Інш. Сан. ВЕ Тіж.» та інших структурних підрозділів, що виробляють продукцію торговельної марки «ERSAG» Турецької Республіки власником Ліцензії якого є Продавець. Продавець надає Покупцю статус офіційного представника на території України продукції торговельної марки «ERSAG», ця угода діє на період воєнного стану в Україні. 
28 лютого 2025 року між ТОВ «ЕРСАГ УКРАЇНА» та компанією «Ерсаг Енд.Ве.Км.Тем.урун Паз..Тур.Інш.Сан.Ве Тіж.» підписано Специфікацію №44 до Контракту №0409, в якій сторони погодили найменування, кількість, ціну за шт. та загальну вартість товару на загальну суму 116351,27 доларів США.
З метою здійснення митного оформлення товару, декларантом було подано митну декларацію №25UA500130003967U7, де в графі « 12» зазначено митну вартість товару в сумі 4933219,33 грн.
Для підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу його визначення декларант надав митному органу разом з декларацією наступні документи: рахунок-фактура №ERS2025000000057 від 28.02.2025; міжнародна автотранспортна накладна (CMR) А №94857 від 28.02.2025; сертифікат походження С 1350128 від 28.02.2025; висновок ЦМУРЛДР №1420003600-0490 від 13.10.2021; довідка про транспортні витрати №2802 від 28.02.2025; специфікація №44 до зовнішньоекономічного контракту №0409 від 28.02.2025; зовнішньоекономічний контракт №0409 від 04.09.2023; копію експортної декларації країни відправлення 25352100ЕХ00002483 від 28.02.2025.
Відповідно до матеріалів справи, 06.03.2025 від відповідача декларанту надійшло повідомлення на електронну пошту із зауваженнями до поданих документів та витребувано додаткові документи, а саме: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Листом від 06.03.2025 №0603.1 декларант надав митному органу пояснення та такі додаткові документи: платіжні доручення за 2024 рік; фірмовий каталог виробника; прайс-лист виробника на 2024; рахунки ТЕО; договір ТЕО; висновок експерта про ціну №20-10/03-2025 від 05.03.2025; переклад експертної декларації країни відправлення.
Відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ та внаслідок неусунення встановлених розбіжностей та підтвердження всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500130/2025/000005/2 від 06.03.2025, застосувавши при визначенні митної вартості другорядний ( резервний) метод - за ціною договору щодо ідентичних товарів « 2а».
Означеним рішенням збільшено суму митних платежів позивачу на загальну суму 720389,78 грн, в тому числі:
за митом на суму 201273,48 грн;
за податком на додану вартість – 519116,30 грн. 
Означене підтверджується митною декларацією №25UA500130004022U1.
Крім того, 06.03.2025 Одеською митницею складено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500130/2025/000039.
Вважаючи рішення відповідача про коригування митної вартості товару та картку відмови протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Митний кодекс України від 13.03.2012 №4495-VI, у редакції на час виникнення спірних правовідносин ( надалі - МК України) визначає, зокрема
митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. ( стаття 49 МК України);
декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. ( частина друга статті 52 МК України);
у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. ( стаття 53 МК України);
перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведено у частині другій статті 53 МК України;
у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (згідно з переліком). ( частина третя статті 53 МК України);
забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару ( частина п`ята - шоста статті 53 МК України);
митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості ( пункти 1 та 2 частини п`ятої статті 54 МК України);
митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.( частина шоста статті 54 МК України);
рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. ( частина друга статті 55 МК України);
у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу на строк 90 днів з дня випуску товарів. ( частина сьома статті 55 МК України);
протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. ( частина восьма статті 55 МК України);
визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. ( частини перша-четверта статті 57 МК України);
у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. ( частини 5-6 статті 57 МК України);
метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.(частина друга статті 58 МК України);
митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. ( частини четверта - п`ята статті 58 МК України).
З аналізу вищезазначених положень Митного кодексу України вбачається, що декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України.
При цьому, наведені приписи МК України надають митному органу право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Щодо вищевказаного, то Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу суду, а саме, постанови від 19 лютого 2019 року у справі №804/1316/16, від 12 березня 2019 року у справі №826/2313/16, від 27 березня 2020 року у справі №540/2605/18, від 6 травня 2020 року у справі №140/1713/19, від 25 листопада 2020 року у справі №1.380.2019.001657, від 15 квітня 2021 року у справі №804/14964/15).
Отже, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
Предметом оскарження у даній справі є рішення року про коригування митної вартості товарів, яке прийнято у зв`язку з не поданням декларантом усіх документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, та не спростуванням у додатково поданих документах розбіжностей.
Вказаний висновок митного органу ґрунтується на обставинах, викладених у пункті 33 оскаржуваного рішення UA500130/2025/000005/2 від 06.03.2025, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною контракту.
Так, за позицією митного органу, в декларації митної вартості декларант вказав, що покупець та продавець не пов`язані особи. В той час, з наданих документів вони є пов`язаними та діють в інтересах один одного. Також виходячи з п.3.1 зовнішньоекономічної угоди №0409 від 04.09.2023р. :«Покупець спільно з Продавцем здійснює на зазначеній в п.1.1. цього договору території функції по маркетингу реклами та продажу товару, що поставляється продавцем» тобто провадять спільну господарську діяльність на території України .
Надаючи правову оцінку цьому твердженню митного органу, суд вказує про таке.
Як встановлено судом, між компанією Ерсаг Енд. Ве Кім. Тем. Урун Паз. Тур. Інш. Сан. ВЕ Тіж. (як продавцем) та товариством з обмеженою відповідальністю «ЕРСАГ УКРАЇНА» (як покупцем) укладено Контракт №0409, за умовами якого продавець постачає, а покупець приймає продукцію: косметику, чистячі і миючі засоби, БАДів під фірмовою назвою «ERSAG» виробництва фірми «Ерсаг Енд. Ве Кім. Тем. Урун Паз. Тур. Інш. Сан. ВЕ Тіж.» та інших структурних підрозділів, що виробляють продукцію торгівельної марки «ERSAG» Турецької Республіки власником Ліцензії якого є продавець. Продавець надає покупцю статус офіційного представника на території України продукції торгівельної марки «ERSAG», ця угода діє на період військового часу в Україні.
Відповідно до п.2.1. Контракту №0409, у цьому Договорі терміни вживаються в таких значеннях: товар продавця - продукція з торговою назвою «ERSAG»; поширення товару - продаж, розширення ринків збуту, збільшення обсягів продажів товару на території, передбаченої п.1.1. цього Договору.
Згідно з вимогами п.3.1. Контракту №0409, покупець спільно з продавцем здійснює на зазначеній в п.1.1. цього Договору території функції по маркетингу, реклами та продажу товару, що поставляється продавцем.
Відповідно до вимог п.3.14. Контракту №0409, покупець робить все можливе для того, щоб забезпечити продаж продукції кінцевому споживачеві в найкращому вигляді до закінчення терміну придатності.
Згідно з вимогами п.6.1. Контракту №0409, покупець здійснює продаж товару шляхом створення власних торгових мереж, укладення договорів на поставку товару з покупцями з залученням агентів для розповсюдження товару. При укладенні договорів з покупцями покупець діє від свого імені і за свій рахунок.
З вищенаведеного вбачається, що схожість назв продавця та покупця по Дистриб`юторській угоді - це умови самої угоди, з метою розповсюдження товару на території України для його швидкої реалізації (продажу) через торгівельні мережі з залученням агентів для розповсюдження товару, а не зв`язок який впливає на митну вартість.
Крім того, згідно із Правилами заповнення декларації митної вартості, затвердженими наказом Мінфіну України від 24.05.2012 №599, в графах « 9 (а)», « 9 (б)» декларант зазначає інформацію, коли особи вважаються пов`язаними між собою у випадках, наведених у статті 58 Митного кодексу України, зокрема: чи пов`язані між собою покупець та продавець, чи вплинула взаємозалежність продавця та покупця на ціну товару.
Згідно із частинами 16-18 статті 58 Митного кодексу України, для цілей цього Кодексу особи вважаються пов`язаними між собою у випадках, зазначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.
Особи, одна з яких є одноосібним агентом, одноосібним дистриб`ютором чи одноосібним концесіонером іншої, як би це не називалося, вважаються пов`язаними для цілей цього Кодексу, якщо вони підпадають хоча б під один із критеріїв, визначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.
При продажу товарів між пов`язаними особами вартість операції береться за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів за першим методом, якщо декларант покаже, що така вартість є близькою до вартості однієї з нижчезазначених операцій, яка здійснювалася одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами:
1) вартості операції при продажу непов`язаним покупцям ідентичних або подібних (аналогічних) товарів для експорту в Україну;
2) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 62 цього Кодексу;
3) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 63 цього Кодексу.
У свою чергу, згідно частини четвертої статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, для цілей цієї Угоди особи вважаються пов`язаними між собою, тільки якщо: вони є службовцями або директорами підприємств один в одного; вони юридично визнані партнерами по бізнесу; вони є роботодавцем і працівником; будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них; один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого; обидва безпосередньо або опосередковано контролюються третьою особою; разом вони безпосередньо або опосередковано контролюють третю особу; вони є членами однієї й тієї самої сім`ї. Особи, які пов`язані одна з одною в бізнесі таким чином, що одна з них є одноосібним агентом, одноосібним дистриб`ютором чи одноосібним концесіонером іншого, як би це не називалося, уважаються пов`язаними для цілей цієї Угоди, якщо вони підпадають під вказані критерії.
Натомість, під час розгляду даної справи митним органом не подано жодних доказів на підтвердження відповідності ТОВ «ЕРСАГ УКРАЇНА» та його контрагента вищенаведеним критеріям пов`язаності.
Суд зазначає, що перебування у досліджуваних правовідносинах ТОВ «ЕРСАГ УКРАЇНА» у статусі офіційного дистриб`ютора виробника товару-експортера не є беззаперечним доказом того, що сторони зовнішньоекономічного контракту є пов`язаними між собою особами.
З урахуванням наведеного, суд зазначає про безпідставність припущень митного органу стосовно того, що покупець та продавець є пов`язаними особами та діють в інтересах один одного.
Щодо тверджень відповідача у п.33 оскаржуваного рішення про те, що печатка імпортера (дистриб`ютора) на специфікації від 28.02.2025 №44 до зовнішньоекономічного контракту від 04.09.2023 №0409та печатка імпортера (дистриб`ютора), що проставлена на зовнішньоекономічному договорі (контракті) від 04.09.2023 №0409 відрізняється за розміром, має ознаки виготовлення за допомогою комп`ютерної техніки та застосування графічних редакторів, що може свідчити про ознаки підробки, то суд зазначає таке.
З матеріалів справи вбачається, що подана позивачем специфікація від 28.02.2025 №44 містить всі необхідні реквізити. Підписи та печатки відповідають та належать особам, які зазначені в цих документах. Інформація, числові дані в документах відповідають поданому інвойсу, митній декларації та заявленій декларантом митній вартості. Більш того, виконуючи технічні умови при подачі документів разом з митною декларацією в режимі імпорт є обмеження щодо якості документів, що і призводить до візуальної відмінності у сканованій копії, проте позивачем було наголошено, що відповідний документ було завірено відправником.
У позовній заяві ТОВ «ЕРСАГ УКРАЇНА» зазначено, що різниця розмірів печатки, яка міститься у контракті №0409 від 04.09.2023 та специфікації №44 зумовлена тим, що виконуючи технічні умови при подачі документів разом з митною декларацією в режимі імпорт є обмеження щодо якості документів, що і призводить до візуальної відмінності у сканованій копії.
Будь-яких заперечень з даного приводу Одеською митницею не наведено.
При цьому, суд зауважує, підроблення документів припускає повну або часткову зміну змісту документа чи його реквізитів шляхом їх виправлень, підчищень, дописок, виправлень та іншими подібними способами, а не за рахунок внесення до нього неправдивих відомостей, що повинно бути підтверджено належними доказами, зокрема, експертними висновками, а не припущеннями.
В свою чергу суд зазначає, що оскаржуване рішення не містить розумних пояснень, яким чином це припущення відповідача про можливість підробки впливає на відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості, з урахуванням інших наданих до митного оформлення документів (інвойсів постачальника, перевізника тощо).
За таких обставин, суд доходить висновку, що вищевказані зауваження митного органу є безпідставними.
Щодо зауваження митного органу в п.33 оскаржуваного рішення про те, що в інвойсі від 28.02.2022 №ERS20250000000057 відсутні відомості (не виділені окремими складовими) щодо складових митної вартості. а саме вартості витрат на пакування, маркування, завантаження, які повинні бути включені у вартість товару та відсутності відомостей щодо страхування задекларованих товарів відправником або одержувачем , суд вказує наступне.
Відповідно до п.8 ч.2 ст.53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно із п.п. «в» п.1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, а саме: витрати, понесені покупцем на вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.
Пунктом 7 частини 10 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті витрати на страхування цих товарів.
Отже, витрати на вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, витрати на страхування включаються до митної вартості лише у разі якщо такі витрати не включалися до ціни товару та/або якщо такі витрати фактично було понесено.
За умовами пункту п.4.8 контракту №0409 від 04.09.2023, у вартість, що зазначена в специфікаціях та комерційних інвойсах, входить вартість маркування, пакування та пакувальних матеріалів.
Тобто, умовами контракту передбачено покладення таких витрат як маркування, пакування, пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням саме на постачальника товару та при поставці товару витрати з упаковки та пакування включено до вартості товару.
Постачання товару здійснювалось на умовах FCA.
Суд зазначає, що за такими умовами постачання пакування включається до ціни товару.
До того ж, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД « 37.Процедура» митної декларації має бути зазначено «ZZ32», в той час як у вказаній графі митної декларації поданої декларантом зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару).
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що в межах спірних правовідносин покупцем ТОВ «ЕРСАГ УКРАЇНА» додаткових витрат на упаковку або пакувальні матеріали та робіти, пов`язані із пакуванням не понесено.
Суд також зазначає, що вартість вантажно-розвантажувальних робіт входить у вартість перевезення, що підтверджується довідкою про транспортні витрати №2802 від 28.02.2025, яка надавалась для митного оформлення товарів разом із декларацією №25UA500130003967U7.
Крім цього, з вказаної довідки вбачається, що страхування вантажу не проводилось, оскільки згідно умов поставки у сторін немає обов`язку страхування вантажу.
Щодо тверджень відповідача у п.33 оскаржуваного рішення про те, що в наданій до митного оформлення копії експортної декларації країни відправлення №25352100EX00002483 від 28.02.2025 зазначено відомості про фактуру №V-25243160110886040865609/1-25243160110886040865609/61 від 28.02.2025, яка не надавалась Декларантом до митного оформлення та може містити інші відомості щодо вартості товарів або інших складових митної вартості, то суд зазначає, що при детальному аналізі поданих документів вбачається, що мова йдеться про TPS Е-Factura. Так, ця фактура формується у TPS та розшифровується як «TEK PENCERE SISTEM», що в перекладі «система єдиного вікна», та є документом, який формується як внутрішній, при проведенні митних процедур в країні відправлення. У зв`язку з цим, вищевказаний документ не може надаватися покупцеві і, відповідно, декларантом при митному оформленні митному органу України.
Разом з цим, вартість товару в експортній декларації країни відправлення №25352100EX00002483 від 28.02.2025 повністю узгоджується із визначеною позивачем вартістю товару, умовами постави та вагою, що зазначені у митній декларації №25UA500130003967U7: загальна вартість товару 116351,27 доларів США; умови поставки - FCA – TR Denizli; вага товару у розрізі кожного найменування.
Стосовно твердження митного органу в п.33 оскаржуваного рішення, що в наданій до митного оформлення копії експортної декларації країни відправлення №25352100EX00002483 від 28.02.2025 наявний QR-код з посиланням на систему перевірки митних декларації Турецької Республіки, при цьому, при переході за посиланням наявне повідомлення «інформація не може бути перевірена/не підтверджена/недійсна». Копія експортної декларації країн відправлення №25352100EX00002483 від 28.02.2025 надана не в повному, суд керується наступним.
Так, суд зауважує, що копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що лише підтверджує проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення.
Декларація країни відправлення є документом який складається та подається до митних органів Турецької Республіки продавцем товару, вимоги до її форми та заповнення встановлені законодавством іншої держави та позивач не має жодної можливості будь яким чином впливати на відомості які зазначаються у цьому документі.
При цьому суд зазначає, що наявність QR- коду, чи його відсутність у документах наданих до митного оформлення не передбачена жодними нормами МК України. Те що відповідач здійснюючи скануванню коду не зміг перейти за ним для отримання відповідних даних, жодним чином не впливає на визначення митної вартості, оскільки мета використання такого коду його власником жодним чином не пов`язана з митним оформленням товару.
Суд також зауважує, що QR-код на копії митної декларації країни відправника за №25352100EX00002483 від 28.02.2025 можливо зчитати та таке зчитування дає змогу відкрити електронну копію митної декларації країни відправника.
Крім того, технічні несправності при проведенні подібних верифікацій не можуть свідчити про розбіжність, в свою чергу відповідачем не вказано яким чином дана обставина впливає на митну вартість товару.
Щодо твердження митного органу в п.33 оскаржуваного рішення стосовно того, що в інвойсі від 28.02.2025 №ERS20250000000057 та специфікації №44 від 28.02.2025 відсутні відомості стосовно вартості товару без знижки, що унеможливлює здійснити перевірку розміру наданої знижки та її відповідність умовам контракту, суд вказує наступне.
Судом встановлено, що пунктами 4.6 та .4.7 контракту №0409 від 04.09.2023 передбачено, що валюта оплати за поставлений товар визначається в доларах США. Валюта платежу здійснюється в доларах США шляхом перерахування суми оплати, визначеної в специфікації на кожну поставку товару окремо. Загальна сума угоди складає сума всіх специфікацій до неї в доларах США. Продавець зобов`язалася надати 50% дисконт на весь асортимент товарів, що постачається покупцю на період дії військового стану в Україні. 
08 вересня 2023 року між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до контракту №0409 від 04.9.2023, відповідно до якої п.4.5 контракту викладено в наступній редакції: «Покупець сплачує товар, поставлений йому Продавцем шляхом перерахування коштів на рахунок продавця, згідно його заявок за кожну поставку, протягом 180 діб з моменту його поставки, момент поставки вважається дата митного оформлення в режимі імпорт на адресу покупця, або з моменту повної реалізації товару». 
Крім того, цією додатковою угодою №1 викладено п.4.7 в наступній редакції: «Продавець зобов`язується надати дисконт на асортимент товарів від показника цін, за якими поставлялися товари на адресу покупця на 01.01.2023, на період дії військового стану в Україні, розмір якого вказано у специфікації до кожної поставки та яка є невід`ємною частиною договору, та підтверджено у рахунку на кожну поставку, але не більше 50%».
Так з наявних в матеріалах справи інвойсу №ERS2025000000057 від 28.02.2025 та специфікації №44 від 28.02.2025 визначена вартість товару відповідає даним як між собою, так і з іншими документами, наданими під час розмитнення товару. В означеному інвойсі міститься запис про те, що цим інвойсом підтверджено загальну знижку до 50%.
Суд звертає увагу, що в законодавстві України відсутні затверджена форма рахунку-фактури (інвойсу) та перелік обов`язкових реквізитів, які повинен містити рахунок-фактура (інвойс), а також відсутні положення про те, що рахунок-фактура (інвойс) в обов`язковому порядку повинен містити дані щодо відсотку дисконту. Тому, відсутність такої інформації в інвойсах чи специфікаціях не впливає та не може впливати на правильність визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованих товарів.
Відтак, з огляду на засади свободи підприємницької діяльності наявність чи відсутність у рахунку-фактурі (інвойсі) та специфікації відомостей про дисконт (знижку) не може бути підставою для коригування митної вартості.
Більше того, відповідач у оскаржуваному рішенні не наводить обгрунтування, яким чином відсутність інформації в інвойсі №ERS2025000000057 від 28.02.2025 та специфікації №44 від 28.02.2025 стосовно вартості товару без знижки ставить під сумнів достовірність визначеної позивачем митної вартості товару.
Щодо зауваження митниці у п.33 оскаржуваного рішення до CMR A №94857 від 28.02.2025, в якій зазначено перевізника FOP «KLYMENKO ANDRII SERGIIOVYCН», в той час як довідка про транспортні витрати № 2802 від 28.02.2025 видана ФОП « ОСОБА_1 », при цьому жодних договорів на перевезення чи транспортно-експедиційного обслуговування до митного оформлення не надано, суд зазначає таке.
Так, на вимогу митного органу декларантом позивача було надано, зокрема договір №1-1122/К.
Так, судом встановлено, що 20.11.2022 року між ТОВ «ЕРСАГ УКРАЇНА» (надалі - Клієнт) та ФОП ОСОБА_2 (надалі Експедитор) було укладено договір №1-1122/К транспортно- експедиторського обслуговування.
Відповідно до п.1.1. Договору №1-1122/К, Клієнт доручає, а Експедитор зобов`язується організувати за рахунок Клієнта транспортно-експедиторське обслуговування (ТЕО), перевезення експортно-імпортних і транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надання інших транспортно- експедиторських послуг за погодженням.
Пунктом 1.2. Договору №1-1122/К встановлено, що умови перевезення, вид і найменування вантажу, вид транспорту, розмір плати Експедиторові пункти відправлення та призначення, а також інші умови пов`язані з виконання цього Договору, встановлюються за угодою Сторін і оформлюються Заявками, по формі погодженій Сторонами в додатку №1 до цього Договору.
Як стверджує позивач, на виконання умов договору ФОП ОСОБА_1 було забезпечено перевезення вантажу ТОВ «ЕРСАГ УКРАЇНА» з м. Denizli (Туреччина) до п/п Рені (Україна). Витрати, пов`язані з доставкою вантажу, зокрема по даному відрізку маршруту склали 120000,00 грн, що підтверджується довідкою про транспортні витрати за вих.№2802 від 28.02.2025. 
06 березня 2025 року між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «ЕРСАГ УКРАЇНА» складено акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №0003 від 06.03.2025. Зі змісту даного акту вбачається, що ФОП ОСОБА_1 було надано ТОВ «ЕРСАГ УКРАЇНА» послуги з перевезення вантажу на загальну суму 197780,00 грн, в тому числі 120000,00 грн за перевезення вантажу з м. Denizli (Туреччина) до п/п Рені (Україна). 
Одночасно з цим, 20.11.2023 року між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір №100123-К про транспортно-експедиційні послуги.
Судом встановлено, що відповідно до п.1.1 Договору №100123-К, Замовник зобов`язується надавати для перевезення вантажі, а Виконавець зобов`язується організовувати перевезення їх автомобільним транспортом у міжміському та/або місцевому сполученні, міжнародному сполученні, за узгодженими маршрутами у визначені місця призначення та в строки, і передавати одержувачам.
07 березня 2025 року між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 було складено акт надання послуг №3, відповідно до якого ФОП ОСОБА_2 було надано ФОП ОСОБА_1 послуги з перевезення на загальну суму 120000,00 грн за маршрутом: з м. Denizli (Туреччина) до п/п Рені (Україна).
В міжнародній автотранспортній накладній CMR A №94857 від 28.02.2025 в графі «Перевізник» визначено ФОП ОСОБА_2 . 
З вищевикладеного вбачається, шо саме ФОП ОСОБА_1 , яка в подальшому уклала договір з ФОП ОСОБА_2 , забезпечено перевезення вантажу ТОВ «ЕРСАГ УКРАЇНА», як за кордоном так і на території України.
Вищевказані договори перевезення неодноразово додавались, як до митної декларації №25UA500130003967U7, що вказано в додатку №1 до неї та повторно були надані при наданні письмових пояснень від 06.03.2025 №0603.1
Отже, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо наявності розбіжностей в зазначенні перевізника.
Щодо тверджень відповідача у п.33 рішення про коригування митної вартості про те, що печатка імпортера (дистриб`ютора) та печатка продавця у додатковій угоди №3 від 02.08.2024 до зовнішньоекономічного контракту від 04.09.2023 № 0409 має ознаки виготовлення за допомогою комп`ютерної техніки та застосування графічних редакторів, також не можливо ідентифікувати дані в зазначених печатках, що може свідчити про ознаки підробки, суд зазначає таке.
Так, суд вже надавав оцінку припущенням відповідача щодо підробки документів, поданих позивачем разом із митною декларацією. 
Натомість, суд вважає акцентувати додаткову увагу на такому.
Суд зазначає, що згідно з підпунктом 29 п.5 Положення про здійснення установами фінансового моніторингу, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 28.07.2020 №107, підробка - створення (повністю або частково) документа, подібного на справжній/автентичний документ, з метою незаконного його використання як справжнього/автентичного документа.
Пленум Верховного Суду України у п.6 постанови «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» №8 від 03.06.2005 вказав, що підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду та відповідно до п. 2 ст. 6 Конвенції "про захист прав людини та основоположних свобод" кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Статтею 358 Кримінального кодексу України за підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів передбачено кримінальну відповідальність, проте будь-яких доказів порушення кримінальної справи за фактом підробки документів стосовно декларанта митним органом не наведено.
Суд зазначає, що додаткова угода №3 від 02.08.2024 до зовнішньоекономічного контракту від 04.09.2023 № 0409 укладено у зв`язку зі зміною реквізитів сторін.
Отже, зазначені твердження митного органу є лише припущеннями, та останнім ніяк не обґрунтовано, яким чином зазначені припущення митного органу впливають на митну вартість товару, а тому не можуть бути підставою для відмови в митному оформленні товару за наданими документами.
Враховуючи наведене, суд зазначає, що доводи відповідача не можуть свідчити про ознаки підробки документів, поданих позивачем під час здійснення митного оформлення товару.
Що стосується витребування митним органом додаткових документів, то суд вказує про таке.
Повноваження митного органу щодо витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість. Водночас, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.
Неподання декларантом документів, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість (постанова Верховного Суду від 20 березня 2020 року у справі №480/4423/18).
Щодо вказаного питання, то схожі за змістом висновки викладав Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу щодо такого застосування судом статей 53, 54 МК України у подібних правовідносинах, зокрема у постанові від 14 квітня 2021 року у справі №820/4849/16, від 21 квітня 2021 року у справі №809/1838/15 від 13 жовтня 2021 року у справі №804/15600/15, від 23.10.2021 у справі №815/4821/16 (касаційне провадження №К/9901/39168/18).
У цій справі відповідач вважав, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості, у зв`язку із чим від декларанта були витребувані додаткові документи, та оскільки декларантом не надано необхідних витребуваних документів для підтвердження заявленої митної вартості, тому митну вартість товару визначено митним органом за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в митниці.
Однак, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості відповідачем не обґрунтовано причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі додатково поданих декларантом документів, які відомості відсутні у поданих документах, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як встановлено судом та визнається сторонами у заявах по суті, позивач листом від 06.03.2025 №0603.1 надав відповідачу пояснення, обґрунтувавши відсутність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, додатково надавши наступні документи, зокрема: рахунок №3 від 06.03.2025; рахунок на оплату № 0003 від 06.03.2025; банківська виписка б/н від 01.03.2024; банківська виписка б/н від 27.02.2024; банківська виписка б/н від 16.02.2024; банківська виписка б/н від 08.02.2024; прайс-листи виробника товарів № б/н від 28.02.2025; каталог виробника товарів від 01.01.2025 № б/н; виписки з банківських документів покупця № б/н від 03.01.2024; видаткові накладні № UKR280936-288822 від 03.01.2024; копія митної декларації країни відправлення 25352100EX00002483 від 28.02.2025 (з перекладом), висновок експерта про ціну № 20-10/03- 2025 від 05.03.2025, договір (контракт) транспортно-експедиторського обслуговування № 1-1122/К від 20.11.2023, договір (контракт) транспортно-експедиторського обслуговування № 100123-Квід 20.11.2023.
При цьому, за позицією Митниці, всі наявні розбіжності не скасовані та не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ. В наданих каталогах виробника відсутні відомості щодо цін товарів; надані прайс-листи товарів не можливо прочитати (неякісні скановані копії).
Щодо вказаного, то суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 53 МК України прайс-лист, каталог виробника та висновок експерта не є основними документами, які підтверджують митну вартість товарів.
Дані документи є суто інформаційними, каталоги виробника можуть включати текстову описову інформацію про товар, інформацію про характеристики, зображення товару та інше, прайс-лист містить список цін та слугує способом для продавця розповсюджувати інформацію про товар. За жодних умов каталоги виробника та прайс-листи не можуть бути первинними документами для визначення митної вартості товару. При цьому, суд враховує, що інформація, зазначена в наданих каталогах є достатньою для ідентифікації поставлених товарів.
Оскільки прайс-лист, каталог виробника та висновок експерта є документами довільної форми, тому митний орган не може посилатися на їх недоліки як на підставу для коригування митної вартості товару.
Крім того, суд не приймає до уваги, довід митниці про не надання договорів на транспортно-експедиційне обслуговування, оскільки як вже було встановлено раніше, на підтвердження заявленої митної вартості товару в т.ч. за перевезення, разом із МД №25UA500130003967U7 декларантом позивача було надано довідку про транспортні витрати №2802 від 28.02.2025, яка містить відомості про партію товару, що поставляється та заявлена до митного оформлення за ціною договору. 
Більше того як вбачається із змісту листа від 06.03.2025 №0603.1, на виконання вимоги митного органу, декларантом позивача листом з поміж інших документів було надано договір транспортно-експедиторського обслуговування (ТЕО).
Відтак, суд вважає, що відповідачем не доведено наявність обставин для витребування у позивача (за наявності) додаткових документів, визначених положенням частини третьої статті 53 МК України, отже є необґрунтованими і підстави коригування митної вартості проведеної митним органом.
Щодо правомірності застосування відповідачем методу визначення митної вартості товарів при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару, суд зазначає наступне.
Зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, судом встановлено, що у відношенні вказаного товару позивача був застосований резервний метод - за ціною договору щодо ідентичних товарів (метод 2а) (стаття 59 МКУ).
Відповідно до п. 1 ст. 59 МКУ, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, встановлені в ст. 57 Митного кодексу.
Відповідно до ч. 1 вказаної статті, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
При цьому частинами 2, 3, 6 статті 57 передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Законодавцем встановлений чіткий алгоритм, яким повинен керуватись митний орган при виборі методу визначення митної вартості товару, зокрема кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом ( постанови Верховного Суду від 8 лютого 2019 року у справі справа №825/648/17, від 20 липня 2023 року у справі № 640/22572/20).
Таким чином, оцінюючи рішення про коригування митної вартості товару в частині, що стосується визначення митної вартості товару за ціною договору щодо ідентичних товарів (метод 2а), суд повинен враховувати, що письмове рішення митниці про коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до закону має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Як вбачається зі спірного рішення про коригування заявленої митної вартості, з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ЄAIC Держмитслужби, з урахуванням вимог частини другої статті 59 МКУ, та встановлено що рівень митної вартості товару №1 у максимально наближений до митного оформлення час є більшим, а саме: товар №2 - 30,9577 дол. США/кг. (МД 23UA50013000147100), товар №3 - 14,2392 дол. США/кг. (МД 23UA5000013000147100), товар №4 - 1,8953 дол. США/кг МД 23UA50013000608609), товар №5 - 3,2169 дол. США/кг. (МД 23UA50013030002604U33), товар №6 - 13,1992 дол. США/кг. (МД 23UA500130004596U2), товар №7 - 5,7487 дол. США/кг. (МД 23UA5001300$002604U3), товар №12 - 8,8895 дол. США/кг (МД 23UA50013000260403), товар №14 - 18,6312 дол. США/кг. (МД 23UA5001300000147100), товар №15 - 29,6696 дол. США/кг. (МД 230A50013000147100), товар №16 - 55,0356 дол. США/кг. (МД 22UA5001300 130025415U5), товар №17 - 76,4632 дол. США/кг. (МД 230A50013000147100), товар №18 - 116,9349 дол. США/кг. (МД 23UA50013000147100).
Тобто, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, рішення про коригування митної вартості не містить пояснень митного органу щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, та не зазначено докладної інформації і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядного методу - за ціною договору щодо ідентичних товарів (метод 2а)
В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували обставини того, що митний орган застосовував чи намагався застосувати інші методи визначення митної вартості товару, які передують резервному, відповідачем не надано обґрунтувань неможливості застосування таких методів.
Щодо доводів відповідача стосовно того, що митна вартість товарів, вказана декларантом, є нижчою від ціни, інформація про яку наявна у митного органу, слід відзначити, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом визначеним в декларації митної вартості.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про коригування митної вартості товарів UA500130/2025/000005/2 від 06.03.2025, оскільки контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав для застосування другорядного методу.
Щодо вимоги позивача про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500130/2025/000039 від 06.03.2025, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 9, 10 статті 264 Митного кодексу України митний орган не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом. Відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути мотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.
Частиною дванадцятою статті 264 Митного кодексу України передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи митного органу про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.
Стаття 24 Митного кодексу України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність митних органів до митного органу вищого рівня або до суду, якщо вважає, що такими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси, створено перешкоди для їх реалізації або на неї незаконно покладено будь-які обов`язки.
Судом встановлено, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500130/2025/000039 від 06.03.2025 вмотивована прийняттям митним органом рішення про коригування митної вартості №UA500130/2025/000005/2 від 06.03.2025, неправомірність якого знайшла підтвердження в ході розгляду справи, а тому суд вважає, що картка відмови також є протиправною та підлягає скасуванню.
Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).
Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Відповідно до вимог частини 1 статті 139 КАС України, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа лише у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.
Як встановлено судом, позивачем сплачено судовий збір в сумі 13833,85 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №336 від 15.05.2025 на суму 3028,00 грн та №335 від 15.05.2025 на суму 10805,85 грн: як за майнову та немайнову позовні вимоги.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою сплачується судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 3028,00 грн.
Згідно з ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
При цьому, ціна позову позивачем зазначена у розмірі майнової вимоги – 720389,78 грн.
Суд зазначає, що розмір судового збору за 1 вимогу майнового характеру, враховуючи ціну майнової вимоги на суму 720389,78 грн, становить: 720389,78 х 1,5%, але не менше 3028,00 грн, з урахуванням коефіцієнту 0,8 = 8644,68 грн.
Водночас, у цій справі підлягає обов`язковому врахуванню позиція Верховного Суду, що викладена у постанові від 27 серпня 2024 року у справі № 120/15468/23, де зазначено таке: «Розрахунок судового збору у випадку оскарження рішення про коригування митної вартості разом з карткою відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення має здійснюватися виходячи лише з розміру різниці між митною вартістю, що була розрахована позивачем, та митною вартістю, що була визначена оскаржуваними рішеннями. Суд не повинен додатково визначати судовий збір за оскарження картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення як немайнову вимогу.».
Отже, судовий збір за подання цієї позовної заяви майнового характеру, з урахуванням коефіцієнту 0,8, складає 8644,68 грн.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача, суд вважає, що з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 8644,68 грн.
Що стосується надмірно сплаченого судового збору у розмірі 5189,17 грн, він підлягає поверненню позивачу у порядку ст.7 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Керуючись ст.2, 72, 77, 78, 90, 120, 134, 139, 241-246, 258, 262, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРСАГ УКРАЇНА» (вул.Космонавтів, буд.24, кв.45, м. Одеса, 65080, код ЄДРПОУ 42972414) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, буд.21-А, м. Одеса, Одеська обл., 65078, код ЄДРПОУ 44005631) про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів UA500130/2025/000005/2 від 06.03.2025.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500130/2025/000039 від 06.03.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРСАГ УКРАЇНА» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 8644 (вісім тисяч шістсот сорок чотири) гривень 68 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Дмитро БАБЕНКО