СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2026 року Справа № 640/1173/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Воловика С.В., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Суми адміністративну справу № 640/1173/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Н-ТРАНС" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
У С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Н-ТРАНС" (далі – позивач, ТОВ “Н-ТРАНС”) звернулось з позовною заявою до Головного управління ДПС у м. Києві (далі – відповідач, ГУ ДПС у м. Києві) у якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 00000110502 від 08.01.2020.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ “Н-ТРАНС” зазначило, що висновки акту документальної планової виїзної перевірки № 34/26-15-14-02-03/32918146 від 18.09.2019 про порушення вимог пунктів 44.1, 44.2, 44.3, 44.6 статті 44, підпункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України, пункту 3 розділу ІІІ НП (С) БО «Загальні вимоги до фінансової звітності», пункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», пункту 20 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», пункту 3 розділу ІІІ Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», є безпідставними, оскільки показники податкової звітності з податку на прибуток були визначені на підставі реально здійсненої господарської операції з ТОВ «МІЖРЕГІОНАЛЬНА МЕТАЛУРГІЙНА КОМПАНІЯ», підтверджених належним чином складеними первинними документами бухгалтерського обліку, які надавались відповідачу під час проведення перевірки.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.01.2020 відкрито провадження у справі № 640/1173/20, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлені строки для подання заяв по суті справи. 
Не погоджуючись з позовними вимогами, ГУ ДПС у м. Києві у відзиві зазначило що за результатами документальної планової виїзної перевірки, згідно з актом № 34/26-15-14-02-03/32918146 від 18.09.2019, встановлено порушення ТОВ “Н-ТРАНС” вимог пунктів 44.1, 44.2, 44.3, 44.6 статті 44, підпункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток та завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток. 
Відповідач зауважив на тому, що під час проведення перевірки, було з`ясовано, що відповідно до інформації, яка міститься в ІС “Податковий блок” по ТОВ “МІЖРЕГІОНАЛЬНА МЕТАЛУРГІЙНА КОМПАНІЯ” наявна картка суб`єкта фіктивного підприємництва, згідно з якою товариство зареєстровано та впроваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди засновників та призначених керівників, а стосовно директора Польовика О.П. постановлено вирок від 04.10.2017 по справі № 758/8351/17, яким його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 2051 Кримінального кодексу України.
З аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних, а саме: номенклатури придбаного та реалізованого товару (робіт, послуг) податковим органом реальне джерело походження товару, який поставлявся в адресу ТОВ «Н-ТРАНС» , по ланцюгу постачання не встановлено. 
Враховуючи зазначене, відповідач вважає вчинення господарської операції між ТОВ «Н-ТРАНС» та ТОВ “МІЖРЕГІОНАЛЬНА МЕТАЛУРГІЙНА КОМПАНІЯ” неможливим, оскільки останнє було зареєстровано на особу, яка не мала наміру здійснювати господарську діяльність, пов`язану з виробництвом, продажем товарно-матеріальних цінностей, виконанням робіт та наданням послуг.
На переконання ГУ ДПС у м. Києві, встановлені під час перевірки обставини свідчать про те, що фактично ТОВ «Н-ТРАНС» створило штучну видимість здійснення господарських операцій з ТОВ “МІЖРЕГІОНАЛЬНА МЕТАЛУРГІЙНА КОМПАНІЯ” шляхом формального складення первинних документів, які не супроводжувалися дійсним рухом активів у процесі виконання операцій саме з цим контрагентом.
Відповідач наголосив на тому, що статус фіктивного, нелегального підприємства, зокрема в силу його реєстрації на підставну особу, несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.
У зв`язку з ліквідацією Окружного адміністративного суду міста Києва, на підставі пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2825 (в редакції Закону № 3863), проведений автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ згідно з Порядком передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України № 399 від 16.09.2024.
За результатами вказаного автоматизованого розподілу, справа № 640/1173/20 передана на розгляд Сумському окружному адміністративному суду. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2025, зазначену справу передано на розгляд судді Воловику С.В.
Так, ухвалою від 21.03.2025, справа № 640/1173/20 прийнята до провадження, розгляд справи вирішено продовжувати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб, учасникам справи запропоновано подати додаткові пояснення щодо предмету спору, відповідача замінено на правонаступника – Головне управління ДПС у м. Києві (код 44116011).
Дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд встановив наступне.
Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, статті 77, статті 82 Податкового кодексу України, посадовими особами ГУ ДПС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ “Н-ТРАНС” з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.04.2016 по 31.03.2019.
За результатами перевірки 18.09.2019 складено акт № 34/26-15-14-02-03/32918146, згідно з яким податковий орган дійшов висновку, зокрема, про порушення позивачем пунктів 44.1, 44.2, 44.3, 44.6 статті 44, підпункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України, пункту 3 розділу ІІІ НП (С) БО «Загальні вимоги до фінансової звітності», пункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», пункту 20 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», пункту 3 розділу ІІІ Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 1086097 грн та завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 1610300 грн.
На підставі висновків акту перевірки, 21.10.2019 ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № 00002000502 про зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 1 353 341 грн, а також податкове повідомлення-рішення № 00001990502 про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на прибуток приватних підприємств на 491 724 грн. 
Не погоджуючись з указаними податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ “Н-ТРАНС” оскаржило їх в адміністративному порядку і, за результатами розгляду скарги, рішенням ДПС України № 15373/6/99-00-08-05-01 від 24.12.2019, податкові повідомлення-рішення від 21.10.2019 № 00002000502 і № 00001990502 в частині встановленого перевіркою завищення інших операційних витрат на суму 3500000,00 грн перерахованої безповоротної фінансової допомоги і у відповідній частині штрафні санкції, були скасовані, в іншій частині – залишені без змін.
У зв`язку із скасуванням згаданих податкових повідомлень-рішень, ГУ ДПС у м. Києві 08.01.2020 було прийнято податкове повідомлення-рішення № 00000110502 про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на прибуток приватних підприємств на 8 725, 00 грн 
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами та вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що на виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначаються Податковим кодексом України.
На виконання пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
Відповідно до пункту 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, базою оподаткування податком на прибуток є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно зі статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Зміст вказаних норм, дає підстави дійти висновку про те, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на врахування господарської операції у податковому обліку при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. 
Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо визначення суми податку на прибуток, яка підлягає сплаті, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на відображення господарської операції у податковому обліку, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
У справі що розглядається, обґрунтовуючи правомірність оскаржуваного рішення, ГУ ДПС у м. Києві зазначає про встановлення факту заниження ТОВ “Н-ТРАНС” податкового зобов`язання по податку на прибуток приватних підприємств у зв`язку з відображенням у податковому обліку нереальної господарської операції з ТОВ “МІЖРЕГІОНАЛЬНА МЕТАЛУРГІЙНА КОМПАНІЯ”. При цьому, висновки про нереальність господарської операції були зроблені відповідачем у зв`язку з неможливістю встановлення реального джерела походження товару по ланцюгу постачання, а також у зв`язку з встановленням вироком суду фіктивності діяльності контрагента позивача.
Втім, суд вважає, що не встановлення ГУ ДПС у м. Києві джерела походження товарів, які поставлялись в адресу ТОВ «Н-ТРАНС», не може бути беззаперечним доказом нереальності господарської операції.
Спираючись на правові позиції Верховного Суду, сформовані у постановах від 18.12.2018 по справі № 816/1118/17 і від 15.01.2019 по справі № 809/2918/13-а, суд робить висновок, що порушення, допущені одним платником податків, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків; чинне законодавство не покладає на платника податків обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів; так само невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаності платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків. 
Доводи відповідача щодо відсутності у згаданих контрагентів позивача матеріально-технічних умов для надання послуг, не виключають можливість виконання господарських операцій, не спростовують обставин надання послуг, адже така діяльність може здійснюватися не лише за рахунок власних ресурсів, але й за рахунок ресурсів, що належать іншим особам (найманих ресурсів). 
Також, суд відхиляє і твердження відповідача про те, що засудження посадової особи підприємства за статтею 205 Кримінального кодексу України (фіктивне підприємництво) свідчить про фактичну відсутність у такої юридичної особи цивільної дієздатності, тобто одного з обов`язкових критеріїв визнання юридичної особи учасником податкових правовідносин, з огляду на те, що в податкових правовідносинах виникнення прав та обов`язків пов`язане насамперед зі спеціальним статусом платника податків, а не із загальною цивільно-правовою дієздатністю юридичної особи. За наявності статусу платника податків суб`єкт господарювання має підстави для складення первинних та інших документів, які повинні братися до уваги при підтвердженні даних податкового обліку.
Отже, вирок щодо посадової особи контрагента за статтею 205 Кримінального кодексу України та інші матеріали досудового розслідування кримінального провадження, не можуть створювати преюдицію для адміністративного суду, якщо тільки суд кримінальної юрисдикції не встановив конкретні обставини щодо дій чи бездіяльності позивача. Такі вирок чи матеріали за результатами розгляду кримінального провадження мають оцінюватися адміністративним судом разом з наданими первинними документами та обставинами щодо наявності первинних документів, правильності їх оформлення, можливості виконання (здійснення) спірних господарських операцій, їх зв`язку з господарською діяльністю позивача та можливого використання придбаного товару (робіт, послуг) у подальшій діяльності.
Суд зазначає, що відповідно до частини восьмої статті 9 Закону № 996-ХIV, відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.
Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що відповідальність, зокрема, за недостовірність відображених у первинних документах даних покладена саме на ту особу, яка склала та підписала ці документи. Відтак, кожен з учасників господарської операції відповідає лише за ті відомості, які до первинного документа вносив він сам.
Таким чином, у приписах частини восьмої статті 9 Закону № 996-ХIV знайшов відображення принцип індивідуальної відповідальності платника податків.
Водночас, немає жодних підстав перекладати на платника податків відповідальність за внесення до первинних документів недостовірних даних іншою особою. Інакше це буде суперечити принципу індивідуальної відповідальності та визначеним у статті 16 ПК України обов`язкам платника податків, до яких не віднесено те, що останній повинен дбати про правомірність податкового обліку контрагента.
Платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Отже, якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому, має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.
Сам собою факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Натомість, контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. А це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті.
Суд приймає до уваги те, що ГУ ДПС у м. Києві не заперечує наявність належним чином складених первинних документів бухгалтерського обліку, які в цілому відображають зміст проведеної господарської операції по поставці товарів та підтверджують рух активів, зміну зобов`язань і власного капіталу позивача. 
Суд вважає, що у справі, яка розглядається, контролюючий орган на порушення вимог статті 77 КАС України не довів і не надав належних, достатніх та допустимих доказів, які б свідчили про наявність фактів протиправної поведінки позивача та про його обізнаність щодо протиправної поведінки контрагента і злагодженості дій між ними.
За таких обставин, дослідивши письмові докази, які підтверджують постачання товарів, їх оплати та зв`язку з власною господарською діяльністю, суд дійшов висновку про наявність у ТОВ “Н-ТРАНС” права на відображення господарської операції з ТОВ “МІЖРЕГІОНАЛЬНА МЕТАЛУРГІЙНА КОМПАНІЯ” у податковому обліку, зокрема, при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток приватних підприємств.
Таким чином, ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про невідповідність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення критеріям, встановленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та наявність підстав для задоволення позовних вимог про його скасування. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Н-ТРАНС" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення – задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 00000110502 від 08.01.2020.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   С.В. Воловик