ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року	Львів	Справа № 380/10692/24 пров. № А/857/32063/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді - Мікули О. І.,
суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А.,
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі №380/10692/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-
суддя в 1-й інстанції – Морська Г. М.,
дата ухвалення рішення – 06 листопада 2024 року,
місце ухвалення рішення - м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач- ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №054450004374 від 12 квітня 2024 року про відмову йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати йому періоди роботи: з 04 травня 1998 року по 23 червня 1998 року на шахті «Трудівська» до страхового та пільгового стажу роботи за Списком №1 з повним робочим днем під землею та до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 ЗУ №1058; з 23 червня 1998 року по 31 грудня 1998 року на шахті «Трудівська» до пільгового стажу роботи за Списком №1 з повним робочим днем під землею, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 ЗУ №1058; з 01 січня 1999 року по 31 грудня 2001 року на шахті «Трудівська» пільгового стажу роботи з повним робочим днем під землею, який дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 ЗУ №1058 та з врахуванням вказаних вище періодів призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 04 квітня 2024 року.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №054450004374 від 12 квітня 2024 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 04 травня 1998 року по 23 червня 1998 року, з 23 червня 1998 року по 31 грудня 1998 року, з 01 січня 1999 року по 31 грудня 2001 року на шахті «Трудівська» до страхового та пільгового стажу роботи з повним робочим днем під землею, який дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та вирішити питання про призначення ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із дати звернення 04 квітня 2024 року. У задоволенні решти позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що пільговий стаж роботи позивача за Списком № 1 - 24 роки 05 місяців 07 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 ст.114 Закону № 1058-ХІІ. Вказує, що до страхового стажу згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22 травня 1997 року не зараховано періоди: із 13 червня 1996 року по 10 січня 1998 року у зв`язку з відсутністю наказу на звільнення і невідповідності назви підприємства при прийнятті і на печатці при звільненні; із 04 травня 1998 року до дати переведення 23 червня 1998 року у зв`язку з наявними виправленнями у наказі на прийняття. Зазначає, що при обчисленні пільгового і страхового стажу не враховано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки №100 без дати видачі виданої ВП “Шахта Трудівська”. З врахуванням наведеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся із заявою від 04 квітня 2024 року до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За принципом екстериторіальності заява позивача про призначення пенсії за віком розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області, яким 12 квітня 2024 року прийнято рішення №054450004374 про відмову у призначенні пенсії.
Рішення мотивоване наступним: «… Відповідно до ч.3 ст.114 ЗУ №1058 Працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Вік заявника на дату звернення 45 років 9 місяців 1 день. 
Згідно з наданими документами страховий стаж становить 50 р. 5 місяців 10 днів, в тому числі: робота підземна по постанові 202 (25р.) -20 р. 7 дн., робота підземна по провідних професіях (20 р. 01 р. 5 м. (в т.ч. 1 р. 2 міс.14 дн. – військова служба в особливий період). Пільговий стаж роботи за Списком №1 -24 р. 5 м. 7 дн. …
… За результатами розгляду документів, поданих до заяви, до страхового стажу згідно з записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 22 травня 1997 року не зараховано періоди: - із 13 червня 1996 року по 10 січня 1998 року у зв`язку з відсутністю наказу на звільнення і невідповідності назви підприємства при прийнятті і на печатці при звільненні; із 04 травня 1998 року до дати переведення 23 червня 1998 року у зв`язку з наявними виправленнями в наказі на прийняття. Додатково повідомляємо, що при обчисленні пільгового і страхового стажу не враховано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки №100 без дати видачі, виданої ВП “Шахта Трудівська”. Однак період з 01 січня 1999 року по 31.01.2002 враховано при обчисленні пільгового стажу за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування згідно з пунктом 18 Порядку. Звертаємо увагу, що страховий стаж розраховано, з врахуванням даних, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5)…».
Не погодившись із цим рішенням, позивач звернувся у суд.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу протиправно не зараховано до пільгового стажу спірні періоди роботи, оскільки посада, на якій працював позивач у спірний період, відноситься до посад, які дають право на призначення пільгової пенсії відповідно до Списку №1, вказаний період зазначено у трудовій книжці та уточнюючій довідці, а тому оскаржуване рішення пенсійного органу №054450004374 від 12 квітня 2024 року є протиправним та підлягає скасуванню, і з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати позивачу періоди роботи з 04 травня 1998 року по 23 червня 1998 року, з 23 червня 1998 року по 31 грудня 1998 року та з 01 січня 1999 року по 31 грудня 2001 року на шахті «Трудівська» до страхового та пільгового стажу роботи за Списком №1 з повним робочим днем під землею та до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 ЗУ №1058 і вирішити питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з дати звернення із урахуванням висновків суду.
Колегія суддів зазначає, що апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, тому з врахуванням ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Даючи правову оцінку висновку суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, колегія суддів вважає, що такий відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з ч.3 ст.23 Загальної декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05 листопада 1991 (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09 липня 2003 (далі - Закон №1058-IV).
Ч.1 ст.114 Закону №1058-IV передбачає, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
За змістом з ч.3 ст.114 Закону №1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.
З метою реалізації положень зазначеної норми Кабінет Міністрів України Постановою №202 затвердив Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії терміном не менше 25 років, у якому наведено перелік робіт і професій, що дають право на таку пільгову пенсію (далі - Список № 202).
Пунктом І Списку №202 передбачені підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).
З системного аналізу вищезазначених норм вбачається, що право на передбачену ч.3 ст.114 Закону № 1058-IV пенсію незалежно від віку мають працівники провідних професій, визначених у ч.3 ст.114 Закону №1058-IV та працівники, професії яких містяться у Списку №202, за умови безпосередньої зайнятості на цих роботах повний робочий день та за наявності стажу такої роботи не менш, ніж передбачено ч.3 ст.114 Закону №1058-IV.
При цьому, ч.3 ст.114 Закону № 1058-IV на відміну від частин 1 та 2 цієї ж статті не містить вимог щодо досягнення заявником певного віку, наявності документів щодо атестації робочих місць, на яких працював заявник, надання пенсійному органу інформації щодо переліків робочих місць, виробництв, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення та інших умов праці, розділу, підрозділу, пункту, номер у списку, що визначають пільговий характер роботи цієї особи.
Відповідно до ст.56 Закону України №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (у редакції, що діяла до 01 січня 2004 року) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Відповідно до п.1-3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п.17-18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
З аналізу наведених правових норм вбачається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Однак, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.
Як вбачається зі змісту трудової книжки НОМЕР_2 , у такій містяться наступні записи: Державне відкрите акціонерне товариство «Шахта Трудівська»: з 04 травня 1998 року прийнятий учнем гірничого робітника підземного з повним робочим днем в шахті, наказ №270/к від 04 травня 1998 року; 23 червня 1998 року переведений підземним гірничим робітником з повним робочим днем в шахті наказ № 431/к від 01 липня 1998 року; 23 лютого 2000 року – 29 березня 2000 року переведений прохідником 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті на період виробничої практики – 25 робочих днів, наказ № 168-к від 22 лютого 2000 року; 26 вересня 2000 року переведений прохідником 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті, наказ № 920/к від 26 вересня 2000 року; 13 вересня 2001 року переведений прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті, наказ № 942/к від 26 вересня 2000 року; 31 січня 2002 року звільнений за власним бажанням, наказ № 121/к від 01 лютого 2002 року. Записи скріплені печаткою підприємства (а.с.18-20).
Разом з тим, відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області №054450004374 від 12 квітня 2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22 травня 1997 року не зараховано періоди: із 13 червня 1996 року по 10 січня 1998 року у зв`язку з відсутністю наказу на звільнення і невідповідності назви підприємства при прийнятті і на печатці при звільненні; із 04 травня 1998 року до дати переведення 23 червня 1998 року у зв`язку з наявними виправленнями в наказі на прийняття. Додатково повідомляємо, що при обчисленні пільгового і страхового стажу не враховано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки № 100 без дати видачі, виданої ВП “Шахта Трудівська”.
При цьому, як правильно зауважив суд першої інстанції, виправлення у даті наказу про прийняття на роботу не спростовує факту трудової діяльності позивача у наведений вище період, а лише є недоліком у заповненні трудової книжки підприємством.
Колегія суддів зазначає, що довідка №100, видана відокремленим підрозділом «Шахта «Трудівська» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», м. Донецьк містить підтвердження записів трудової книжки позивача із зазначенням про виконування ним підземних робіт повний робочий день з 04 травня 1998 року до 22 червня 1998 року, з 23 червня 1998 року до 22 лютого 2000 року, з 23 лютого 2000 року до 29 березня 2000 року. 
Крім того, період з 01 січня 1999 року по 31 грудня 2001 року зараховано до пільгового стажу за Списком № 1 (без зазначення про підземний стаж роботи та про те, що вказаний період підлягає врахуванню по постанові Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202).
У період з 01 січня 1999 року по 31 грудня 2001 року позивач працював в ДВАТ «Шахта Трудівська» (згодом - ВП «Шахта «Трудівська» ДП «Донецьквугілля», Шахтоуправління «Трудівське» ДП «Донецьквугілля») за провідними професіями: з 01 січня 1998 року - прохідником 3 розряду підземним з повним робочим днем у шахті; з 23 лютого 2000 року - прохідником 4 розряду підземним з повним робочим днем у шахті; з 13 вересня 2001 року - прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем у шахті. Записи про ці періоди роботи засвідчені відповідною печаткою підприємства-працедавця і дефектів їх вчинення не мають.
Відповідно до відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (за формою ОК-5) у вказаний період позивач отримував заробітну плату, з якої утримувались страхові внески.
Колегія суддів зазначає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці.
Колегія суддів зауважує, що виправлення у даті наказу про прийняття на роботу та відсутність дати видачі довідки, не є провиною позивача, оскільки позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки та довідок, так як відповідні записи вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки їх заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.
При цьому, колегія суддів зазначає, що орган пенсійного фонду має усі правові підстави для того, щоб самостійно витребовувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, проведення перевірки, зустрічної перевірки для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника, разом з тим, у спірних правовідносинах пенсійним органом не подано жодного доказу щодо вжиття певних заходів з метою отримання інформації щодо достовірності записів у трудовій книжці та довідці.
Колегія суддів звертає увагу на те, що спір між сторонами щодо досягнення позивачем віку для призначення пенсії по Списку №1 та загального стажу відсутній.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачу протиправно не зараховано до пільгового стажу спірні періоди роботи, оскільки посада, на якій працював позивач у спірний період, відноситься до посад, які дають право на призначення пільгової пенсії відповідно до Списку №1, вказаний період зазначено у трудовій книжці та уточнюючій довідці, а тому оскаржуване рішення пенсійного органу №054450004374 від 12 квітня 2024 року є протиправним та підлягає скасуванню, і з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати позивачу періоди роботи з 04 травня 1998 року по 23 червня 1998 року, з 23 червня 1998 року по 31 грудня 1998 року та з 01 січня 1999 року по 31 грудня 2001 року на шахті «Трудівська» до страхового та пільгового стажу роботи за Списком №1 з повним робочим днем під землею та до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 ЗУ №1058 і вирішити питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з дати звернення із урахуванням висновків суду.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).
Також згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Крім того, колегія суддів зазначає, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі №380/10692/24 переглянуто в межах доводів апеляційної скарги та вважає недоцільним виходити за межі апеляційної скарги та переглядати оскаржуване рішення в решті вимог.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог у частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі №380/10692/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	М.А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 23 січня 2026 року.