ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року	  м. Одеса	Справа № 916/4469/23	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богатиря К.В.
суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.

секретар судового засідання Шаповал А.В.

за участю представників сторін у справі:
Від Компанії EVICOR AG - адвокат Очколяс Д.В., адвокат Бондаренко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу: Компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED
на рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025, суддя суду першої інстанції Бездоля Д.О., м. Одеса, повний текст рішення складено та підписано 12.02.2025
по справі №916/4469/23
за позовом Компанії EVICOR AG (Rothusstrasse, 23, CH-6331, Hunenberg, Switzerland)
до відповідачів: 
1) Компанії Johann M.K. BLUMENTHAL GmbH & Co. KG (Palmaille 120, 22767, Hamburg, Bundesrepublik Deutschland) 
2) Компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED (80 Broad Street, Monrovia, Liberia)
про витребування майна,    
за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED (80 Broad Street, Monrovia, Liberia)
до відповідача: Компанії EVICOR AG (Rothusstrasse, 23, CH-6331, Hunenberg, Switzerland)
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Компанії Bonja Vapur Acenteligi ve Ticaret Ltd Sirketi (LЭMONLUK MAH. 2410. SOK. NO:6 SEMT YENЭKЦY OFЭS-1 SЭT. D:84 PK:33120 MERSЭN - TЬRKЭYE)
про стягнення 812 482,64 доларів США та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.
Компанія EVICOR AG звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до компанії Johann M.K. BLUMENTHAL GmbH & Co. KG та компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED, в якій, з урахуванням поданої до суду заяви про зміну предмету позову (а.с. 140-156, т.10), просить суд: 
- витребувати у JOHANN M.K. BLUMENTHAL GMBH & CO KG (Palmaille, 118-120, 22767, Hamburg, Germany) та передати EVICOR AG (Rothusstrasse 23, CH-6331, Hunenberg, Switzerland, реєстраційний номер у Швейцарії: CHE-109.891.435) товар (вантаж)- концентрат ільменітовий у кількості 2850,00 MT, що перебуває на судні "COMET" (IMO 9146106) в Одеському морському порту;
- витребувати у NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED (Брод Стріт, 80, Монровія, Ліберія) та передати EVICOR AG (Rothusstrasse 23, CH-6331, Hunenberg, Switzerland, реєстраційний номер у Швейцарії: CHE-109.891.435) товар (вантаж) - концентрат ільменітовий у кількості 2850,00 MT, що перебуває на судні "COMET" (IMO 9146106) в Одеському морському порту.
Позовна заява компанії EVICOR AG мотивована тим, що відповідач - Johann M.K. BLUMENTHAL GmbH & Co. KG безпідставно утримує спірне майно, власником якого є позивач. 
За поясненнями позивача, ним було придбано у філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» товар - концентрат ільменітовий у кількості 2850,00 Мт на підставі контракту від 14.02.2022 № 027/1-22, що підтверджується проведеною позивачем 23.02.2022 оплатою на загальну суму 1368877,20 доларів США. 
Далі, як пояснює позивач, між ним, як продавцем, та компанією FOSDYKE TRANSPORTATION LTD, як покупцем, був укладений контракт від 23.02.2022 № EF-110222/EXW, за яким позивач мав поставити покупцю товар, що був придбаний ним у філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія». 
За твердженням позивача у позовній заяві, FOSDYKE TRANSPORTATION LTD уклала міжнародний контракт купівлі-продажу товару № FT-110222/FOB LTD з компанією TRONOX FRANCE SAS на умовах FOB Одеса. 
Як наголошував позивач, компанія TRONOX FRANCE SAS у спірних правовідносинах виступила фрахтувальником судна COMET, судновласником якого є Johann M.K. BLUMENTHAL GmbH & Co. KG. Так, до 24.02.2022 на судно COMET було завантажено 2850,00 Мт товару, проте, через повномасштабне вторгнення РФ в Україну навантаження судна припинилось, судно з товаром станом на час вирішення спору знаходиться в акваторії порту Одеса, а відповідач - Johann M.K. BLUMENTHAL GmbH & Co. KG  безпідставно ухиляється від повернення позивачу за його офіційною вимогою від 21.09.2023 спірного товару та вимагає від відповідача сплатити кошти за зберігання товару. 
Оскільки контракти з компаніями FOSDYKE TRANSPORTATION LTD та TRONOX FRANCE SAS не були виконані, а останні повідомили про їх припинення через форс-мажорні обставини, позивач наполягає, що він є власником спірного майна відповідно до умов контракту від 23.02.2022 № EF-110222/EXW, укладеного з філією «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія».  

15.04.2024 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED до компанії EVICOR AG, в якій заявник просить суд:
- стягнути з компанії EVICOR AG на користь компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED грошові кошти у розмірі 812482,64 доларів США;
- зобов`язати компанію EVICOR AG вчинити дії, необхідні для безперешкодного виходу судна т/х "СОМЕТ" (ІМО 9146106) з Одеського морського порту, а саме вивантажити концентрат ільменітовий у кількості 2850,00 МТ з судна т/х "СОМЕТ" (ІМО 9146106) та передати його на відповідальне зберігання на склад, призначений NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED до моменту повного виконання грошового зобов`язання компанії EVICOR AG зі сплати на користь компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED витрат та збитків, пов`язаних зі зберіганням вантажу (концентрат ільменітовий у кількості 2850,00 МТ) на судні    т/х "СОМЕТ" (ІМО 9146106).
В обґрунтування поданої позовної заяви компанія NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED посилається на те, що остання є судновласником т/х "СОМЕТ" (ІМО 9146106) та зазнала збитків у заявленій до стягнення сумі, які виникли внаслідок простою судна, утримання судна та його екіпажу. 
Як наголошує заявник, заявлені до стягнення збитки виникли внаслідок недобросовісних дій компанії EVICOR AG, яка не здійснила належних заходів для вивантаження належного компанії на праві власності товару з судна т/х "СОМЕТ" (ІМО 9146106). 
Щодо обставин навантаження судна компанія NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED, пояснила, що: 14.06.2021 між судновласником та фрахтувальником - компанією Bonja Vapur Acenteligi ve Ticaret Ltd Sirketi був укладений договір фрахтування судна; 21.02.2022 судно зайшло до Одеського морського порту для виконання вантажних операцій; 21.02.2022 ТОВ «Арніка Шіппінг Сервіс» отримало від судновласника номінацію (призначення) на виконання функцій морського агента; 23.02.2022 на терміналі портового оператора ТОВ «Бруклін-Київ» розпочалось навантаження спірного товару на судно, яке було зупинено 24.02.2022 о 20:00 у зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ в Україну та до теперішнього часу не поновлено; у зв`язку з зазначеним, коносамент, який повинен був підтвердити укладення договору перевезення вантажу, не був виданий перевізником з незалежних від нього причин; за даними капітана судна загальна кількість товару, який встигли завантажити на судно, становить 2678 тонн.
За твердженням компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED, після початку роботи «Зернової ініціативи» представник суднового агента у період з середини липня 2022 року до початку листопада вчиняв дії з метою встановлення власника вантажу та 04.11.2022 отримав від компанії FOSDYKE TRANSPORTATION LTD інформацію про те, що власником спірного вантажу є компанія EVICOR AG. 
Компанія NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED наголошує, що позивач протягом тривалого часу свідомо заперечував обставину того, що він є власником спірного вантажу, зокрема, про це компанія EVICOR AG вказувала у електронних листах від 30.11.2022 та від 07.02.2023, внаслідок чого судновласник не мав можливості вивантажити судно та в рамках «Зернової ініціативи» покинути територію Одеського морського порту. 
Розмір збитків компанія NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED нараховує з 01.08.2022, коли перше судно вийшло з українського порту в рамках «Зернової ініціативи» та у судна з`явилась можливість покинути порт, проте, за позицією третьої особи, ця можливість не була реалізована саме внаслідок недобросовісних дій компанії EVICOR AG. Компанія NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED вважає, що з урахуванням того, що право власності на спірний вантаж не перейшло до інших контрагентів за укладеними у спірних відносинах договорами, а також з огляду на те, що навантаження судна фактично розпочалось, між компанією  EVICOR AG та судновласником виникли договірні правовідносини морського перевезення. 
У своїй позовній заяві компанія NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED наголосила, що договір фрахтування, в межах виконання якого спірний товар був завантажений на судно, не був розірваний, його дію не було припинено, а його умови взагалі не передбачають право фрахтувальника на розірвання договору в односторонньому порядку, у тому числі, у зв`язку з воєнними діями. 
При цьому, за позицією заявника, спірний товар було завантажено на судно у законний спосіб та на законних підставах згідно з умовами договору фрахтування від 14.06.2021, а тому його умови підлягають застосуванню до спірних правовідносин, зокрема, в частині щодо розміру плати за простій та фрахту. При реалізації судновласником права на притримання спірного товару, останній посилався у позові на КТМ України, ЦК України та умови договору фрахтування.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 вирішено:
« 1. У задоволенні позову компанії EVICOR AG до компанії Johann M.K. BLUMENTHAL GmbH & Co. KG відмовити повністю.
2. Позов компанії EVICOR AG до компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED    задовольнити повністю.
3. Витребувати у компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED (80 Broad Street, Monrovia, Liberia, registration number C-112977) на користь компанії EVICOR AG (Rothusstrasse 23, CH-6331, Hunenberg, Switzerland, registration number CHE-109.891.435) товар (вантаж) - концентрат ільменітовий у кількості 2850,00 MT, що перебуває на судні "COMET" (IMO 9146106) в Одеському морському торговельному порту.
4. Стягнути з компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED (80 Broad Street, Monrovia, Liberia, registration number C-112977) на користь компанії EVICOR AG (Rothusstrasse 23, CH-6331, Hunenberg, Switzerland, registration number CHE-109.891.435) судовий збір в сумі 197 555 грн 62 коп.
5. У задоволенні позову компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED до компанії EVICOR AG відмовити повністю.
6. Витрати, понесені компанією NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED, покласти на компанію NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED.    
7. У задоволенні заяви BONJA VAPUR ACENTELIGI VE TICARET LTD SIRKETI про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу відмовити.»
Частково задовольняючи первісний позов, суду першої інстанції вказав, що вчинений Компанією NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED правочин від 30.09.2022 про притримання спірного вантажу, який Компанія NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED увесь цей час виконувала, не містив істотних умов притримання на час його вчинення та є нікчемним без додержання письмової форми в силу ч. 2 ст. 547 ЦК України. За цих обставин, враховуючи, що підстави для притримання у Компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED спірного вантажу відсутні, суд вважає, що позов позивача, який є власником цього вантажу, є підставним, правомірним, а отже таким, що підлягає задоволенню судом.
При цьому суд зазначив, що матеріалами справи підтверджуються обставини того, що: судно "COMET" (IMO 9146106) зайшло в Одеський морський торговельний порт без вантажу;  навантаження спірного товару відбулось на судно "COMET" (IMO 9146106) у кількості 2850,00 MT; судно "COMET" (IMO 9146106) перебуває в Одеському морському порту; інший вантаж, окрім спірного, на судні відсутній. Таким чином, суд вважає, що вантаж, про витребування якого заявлено позивачем, можна індивідуалізувати та витребувати у Компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED. 
В той же час, суд вказав, що під час розгляду справи не були встановлені обставини того, що спірний вантаж чи судно "COMET" у спірних правовідносинах були/є у володінні, користуванні і розпорядженні Компанії Johann M.K. BLUMENTHAL GmbH & Co. KG, тому відсутні підстави для задоволення вимог позивача до відповідача-1, а тому у позові позивача до останнього слід відмовити.

Відмовляючи у задоволенні позову третьої особи, суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів справи не вбачаєтсья, що вчасне неповідомлення компанією EVICOR AG про не перехід права власності до компанії FOSDYKE TRANSPORTATION LTD було саме тією безпосередньою причиною, яка спричинила збитки. Адже судом було встановлено, що у спірних правовідносинах компанія NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED на власний розсуд і ризик прийняла судно "СОМЕТ" з фрахту у третьої особи зі спірним вантажем та без повідомлення про вантажовласника цього вантажу, далі вчинила правочин від 30.09.2022 про притримання спірного вантажу, який весь спірний період сама виконувала та який не містив істотних умов притримання на час його вчинення та який є нікчемним в силу ч. 2 ст. 547 ЦК України, пропонувала компанії EVICOR AG відшкодувати збитки, розраховані з 01.03.2022, тобто в тому числі під час дії договору фрахтування з третьою особою. 
Ця сукупність дій за висновком суду першої інстанції не доводить наявність у діях/бездіяльності компанії EVICOR AG повного складу господарського правопорушення для покладення на останню відповідальності у виді спірних збитків. Дані обставини також підтверджуються діями компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED, яка навіть після заявлення позивачем вимоги про повернення спірного вантажу цієї вимоги не задовольнила та продовжила притримувати вантаж.
За вищевикладених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позову компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED в частині стягнення збитків слід відмовити.
Приймаючи до уваги, що вимога NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED про зобов`язання вчинити певні дії є похідною від вимоги про стягнення збитків, суд першої інстанції дійшов висновку, що ця вимога на вищевикладених підставах також не підлягає задоволенню судом.

Аргументи учасників справи.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів. 
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED на рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 по справі №916/4469/23.
Судновласник вважає доведеною ту обставину, що компанія EVICOR AG зобов`язана відшкодувати Судновласнику майнову шкоду, завдану своїми неправомірними діями та бездіяльністю, у повному обсязі. Факт недобросовісної поведінки з боку EVICOR AG встановлено самим судом.
Апелянт вказав, що EVICOR AG, діючи суперечливо і недобросовісно, протягом тривалого часу - з 23-25.02.2022 року, коли спірний товар було завантажено на Судно, і до 01.09.2023 року, коли Позивач направив вимогу про повернення йому спірного товару, приховував/заперечував своє право власності на нього, що є очевидним проявом його суперечливої та недобросовісної поведінки на шкоду правам і законним інтересам Судновласника. Навіть у своєму повідомленні від 01.09.2023 року представник EVICOR AG не визнавав компанію в якості власника, а зазначав, що EVICOR AG діє в якості заінтересованої особи, а не власника спірного вантажу.
На думку апелянта, така поведінка EVICOR AG призвела до порушення майнових прав Судновласника, адже останній, достовірно не знаючи, хто саме с власником спірного товару та добросовісно покладаючись на надану EVICOR AG інформацію про те, що EVICOR AG не є таким власником, не міг ані звернутися до власника спірного товару з вимогою про вивантаження спірного товару з Судна, ані реалізувати своє право па захист порушених майнових прав (право на стягнення понесених витрат та завданих збитків).
Апелянт вказує, що оскільки заборона недобросовісної поведінки прямо встановлена нормами ЦК України (ст. 3, 13), недобросовісна поведінка EVICOR AG є одночасно протиправною, а відтак є елементом цивільного правопорушення, що виступає підставою відшкодування шкоди, завданої Судновласнику.
Апелянт зазначає, що збитки, яких зазнав Судновласник, полягають, зокрема, в реальних збитках - витратах, які були понесені у зв`язку з тривалим вимушеним перебуванням Судна в порту, у загальній сумі 812 482,64 дол. США, на підтвердження розміру яких Судновласником надано обґрунтований розрахунок суми завданих збитків, інвойси (рахунки-фактури) та квитанції про оплату, досліджені судом першої інстанції у ході розгляду справи. Оплати на підставі інвойсів (рахунків-фактури) вії імені та за дорученням Судновласника було здійснено компанією Blumenthal Asia Pte. Ltd, яка є менеджером Судна та особою, уповноваженою здійснювати та отримувати платежі від імені Судновласника.
На думку апелянта, саме поведінка (дії та бездіяльність) EVICOR AG та його представників, а не фрахтувальника, знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з витратами/збитками, які виникли внаслідок тривалого простою Судна через неможливість його виходу з порту. Фрахтувальник - компанія Bonja Vapur Acenteligi ve Ticaret Ltd Sirketi (Bonja Shipping, Chartering & Agencies Co., Ltd) (Фрахтувальник), жодним чином не впливав і не міг вплинути на процеси навантаження та/або вивантаження спірного вантажу з Судна, здійснення митних формальностей та інших операцій з вантажем. Здійснити митне оформлення, перевантаження, вивантаження спірного товару, який знаходився і продовжує знаходитись під митним контролем на території Одеського морського порту, міг виключно EVICOR AG, як вантажовласник (відповідно до положень Митного кодексу України), однак в жодному разі не Фрахтувальник. Тому існування договору фрахтування жодним чином не звільняє EVICOR AG від відповідальності та не впливає на обсяг такої відповідальності EVICOR AG за витрати, пов`язані з перебуванням спірного вантажу на Судні протягом спірного періоду часу -- після 01.08.2022 року, коли Судно мало реальну можливість вийти з порту, проте не могло цього зробити через недобросовісну поведінку EVICOR AG, який не здійснював вивантаження та навіть не ініціював цього процесу протягом 1,5 року.
Судновласник також вказав, що не мав та не має прав та повноважень на здійснення митного оформлення товару, здійснення операцій з товаром та звернення до митного органу за наданням дозволу на вивантаження спірного товару з Судна. Такими повноваженнями наділений лише власник спірного товару, тобто EVICOR AG, або уповноважена ним особа. Відтак, це свідчить про наявність причинно- наслідкового зв`язку між бездіяльністю EVICOR AG, який не здійснив мигне оформлення спірного товару та не організував його вивантаження, та завданими Судновласнику збитками, спричиненими неможливістю виходу судна з порту ЗІ спірним товаром на борту (або взагалі в період дії Зернової ініціативи, або до його митного оформлення після початку роботи «Українського морського коридору»).
Апелянт також вказав, що EVICOR AG є стороною договору морського перевезення вантажу та фактично виступає одержувачем спірного товару, а тому на нього покладаються обов`язки, передбачені ст.ст. 163, 170 КТМ України, зокрема, відшкодування зазначених перевізником витрат, пов`язаних з вантажем.
Крім того, апелянт зазначив, що судом першої інстанції не було належним чином встановлено обставини вчинення Судновласником правочину притримання 19.09.2023 у письмовій формі (направлення електронного листа від 19.09.2023 року). Також судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, а саме ст.ст. 547, 594, 594 ЦК України, і висновки суду першої інстанції суперечать висновкам Верховного Суду щодо застосування норм права, викладеним в постанові від 05.04.2024 року у справі № 916/101/23. У зв`язку з цим, суд першої інстанції дійшов необгрунтованого та незаконного висновку про наявність підстав задоволення первісного позову.
Апелянт також вказав, що станом на 25.02.2022 року, коли EVICOR AG надали Документарну інструкцію про навантаження спірного товару на Судно, навігація в українських портах вже була закрита. На той час було невідомо, чи буде відкрито навігацію в українських морських портах, як надовго було закрито вхід/вихід до/з українських морських портів, у тому числі, Одеського морського порту, а якщо буде - то коли. Таким чином, EVICOR AG, усвідомлюючи, що Судно може бути позбавлене можливості вийти з Одеського морського порту протягом невизначеного періоду часу, все одно надали Документарну інструкцію про навантаження спірного Товару на Судно. Проте вищенаведені обставини не було встановлено судом першої Інстанції попри їх значення для справи.
Судновласник також вважає, що ним було належним чином обґрунтовано позовну вимогу про вивантаження спірного товару, така вимога є належним способом судового захисту, проте суд першої інстанції не навів мотивів залишення її без задоволення, окрім посилання на те, що така вимога «є похідною від вимоги про стягнення збитків, суд виснує, що ця вимога на вищевикладених підставах також не підлягає задоволенню судом».
Судновласник вказав, що вважає вимогу вивантажити спірний товар з Судна та передати його на відповідальне зберігання на склад, призначений Судновласником, до моменту повного виконання грошового зобов`язання EVICOR AG зі сплати на користь Судновласника витрат та збитків, пов`язаних зі зберіганням спірного товару на Судні, належним способом захисту з огляду на наступне:
- Зобов`язання вивантажити спірний товар з Судна обумовлює і включає в себе необхідність EVICOR AG, як власника спірного товару, звернутися до митного органу за отриманням дозволу на вивантаження. При цьому особою, яка має право здійснювати будь-які дії, у тому числі вивантаження, що включає звернення до митного органу за отриманням дозволу на таке вивантаження, стосовно спірного товару, є лише власник такого товару - EVICOR AG або уповноважена ним особа. Отже, EVICOR AG є належним відповідачем;
- Вивантаження спірного товару з Судна матиме наслідком припинення порушення прав Судновласника, оскільки Судно зможе вийти з порту, Судновласник продовжить нормальну експлуатацію Судна і припинить нести збитки, пов`язані з простоєм Судна в порту;
- Враховуючи, що Судновласник має право на притримання спірного товару, після вивантаження з Судна спірний товар має залишатися у володінні Судновласника до виконання EVICOR AG грошових зобов`язань перед Судновласником на підставі ст.ст. 163, 170 КТМ України, 594, 597 ЦК України. Отже, спірний товар має бути передано на відповідальне зберігання на склад, призначений Судновласником, до моменту повного виконання грошового зобов`язання EVICOR AG зі сплати на користь Судновласника витрат та збитків, пов`язаних зі зберіганням спірного товару на Судні;
Таким чином, Судновласник вважає, що суд першої інстанції безпідставно залишив дану позовну вимогу без задоволення.
Керуючись викладеним вище, апелянт просить рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 року у справі № 916/4469/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким:
- Позов компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED до компанії EVICOR AG задовольнити.
- Стягнути з компанії EVICOR AG на користь компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED  812 482,64 доларів CIIIА.
- Зобов`язати компанію EVICOR AG вчинити дії, необхідні для безперешкодного виходу судна т/х COMET (ІМО 9146106) з Одеського морського порту, а саме: вивантажити концентрат ільменітовий у кількості 2 850,00 Мт з судна т/х COMET (ІМО 9146106) та передати його на відповідальне зберігання на склад, призначений компанією NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED, до моменту повного виконання грошового зобов`язання компанії EVICOR AG зі сплати на користь компанії NADIR SHIPPING COMPANY ІЛМІТЕО витрат та збитків, пов`язаних зі зберіганням вантажу (концентрат ільменітовий у кількості 2 850,00 МТ) на судні т/х COMET (ІМО 9146106).
- У задоволенні позову компанії EVICOR AG до компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED - відмовити у повному обсязі.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.
До Південно-західного апеляційного господарського суду від Компанії EVICOR AG надійшов відзив на апеляційну скаргу NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED на рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 по справі №916/4469/23.
Відповідач за позовом третьої особи вказує, що враховуючи, що до 21.08.2023 між компанією EVICOR AG та компанією FOSDYKE діяв контракт № EF-110222/EXW від 23 лютого 2022 року, компанія EVICOR AG лише 01.09.2023 звернулась до представників власника судна з пропозицією мирно врегулювати ситуацію, пов`язану з поверненням EVICOR AG товару з судна, однак власники судна не прийняли пропозицію компанії EVICOR AG, а переговори не дали результату, що стало підставою для подання 13.10.2023 позову у цій справі.
Компанія EVICOR AG вказує, що не є належним відповідачем за позовною вимогою компанії Nadir щодо стягнення грошових коштів, адже компанія Nadir визнає та наводить докази того, що судно прибуло до Одеського морського порту та було завантажено вантажем в рамках договору фрахтування (тайм-чартеру) з Bonja Shipping, а тому остання є єдиним належним відповідачем за будь-якими вимогами компанії Nadir, які випливають та/ або будь-яким чином пов`язані із договором фрахтування.
Компанія EVICOR AG заперечує обставину укладення договору морського перевезення з судновласником, наголошуючи при цьому, що фактично перевезення вантажу не відбулось.
Компанія EVICOR AG  вказує, що не є ані вантажовідправником, ані отримувачем спірного вантажу.
На думку відповідача у спірних відносинах не має місце обставина простою судна у порту вивантаження, а тому застосування компанією NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED норм ст. 163 КТМ України є безпідставним.
Позивачк вказує, що посилаючись на норми КТМ України, які встановлюють субсидіарну відповідальність одержувача вантажу, компанія NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED не наводить жодних доказів відсутності виконання відповідних зобов`язань з боку фрахтувальника та доказів пред`явлення вимог до нього.
Крім того, Компанія EVICOR AG зазначає, що право компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED на притримання спірного вантажу не встановлено ані договором, ані законом, при цьому між сторонами відсутні будь-які договірні правовідносини, у тому числі, компанія EVICOR AG не є стороною договору фрахтування, на який посилається третя особа з самостійними вимогами, при цьому, право притримання за договором фрахтування може забезпечувати виконання основних зобов`язань виключно фрахтувальника за відповідним договором.
На думку Компанії EVICOR AG правовідносини, які наразі склалися між компанією EVICOR AG та компанією NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED, врегульовані виключно ст. 1212 ЦК України, яка не передбачає права притримання у особи, яка зберігає у себе майно без достатньої правової підстави, навпаки, обов`язок із повернення відповідного майна власнику (потерпілому) є безумовним.
Компанії EVICOR AG зазначає, що за відсутності права на притримання товару, компанія NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED не має права на задоволення своїх вимог за рахунок такого товару; компанія EVICOR AG вважає, що компанією NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED або вдається до умисної бездіяльності у питанні вивантаження вантажу та залишення Одеського морського порту, або навмисно не повідомляє суд про свої домовленості та/або комунікацію із фрахтувальником.
Компанія EVICOR AG наполягає на тому, що компанія NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED могла самостійно вчинити дії щодо вивантаження товару з судна для зберігання на складі терміналу ТОВ «Бруклін-Київ».
На думку відповідача, наведені компанією NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED у якості збитків суми не мають жодного відношення до відновлення порушеного права заявника, який умисно за рахунок власної бездіяльності продовжує незаконно утримувати вантаж та з цих підстав залишатися в Одеському морському порту; компанія EVICOR AG вважає, що ціна позову є не збитками, а є комерційними витратами компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED, понесеними внаслідок власних управлінських рішень, до яких компанія EVICOR AG не має жодного відношення.
Керуючись викладеним вище, Компанія EVICOR AG просить залишити рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 по справі № 916/4469/23 без змін, а апеляційну скаргу компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED - без задоволення.

Короткий зміст письмових пояснень сторін.
08.08.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED надійшли пояснення по справі.
Апелянт вказує, що компанія EVICOR AG надавала прямі інструкції на навантаження спірного товару на Судно, або ж письмово схвалила таке навантаження, яке станом на 25.02.2022 вже тривало. Але у будь-якому разі, компанія EVICOR AG була обізнана про перебування спірного товару на Судні, щонайменше з 25.02.2022, коли була видана документарна інструкція, проте протягом більше 1,5 років не вчиняла жодних дій для вивантаження товару з Судна та протягом майже 1 року письмово заперечувала будь-який зв`язок з товаром. Без згоди вантажовласника закон забороняє здійснювати операції з товаром під митним контролем, відтак, недобросовісна поведінка EVICOR AG у формі бездіяльності унеможливила вихід Судна з порту після початку дії «Зернової ініціативи» 01.08.2022, що завдало Судновласнику збитків у зв`язку з вимушеним простоєм Судна.
Апелянт зазначив, що оскільки EVICOR AG фактично виступає одержувачем спірного товару відповідно до ст. 133 КТМ України, а тому на нього покладаються обов`язки, передбачені ст.ст. 163, 170 КТМ України, зокрема, відшкодування зазначених перевізником витрат, пов`язаних з вантажем.
Судновласник вказує, що він не мав та не має прав та повноважень на здійснення митного оформлення товару, здійснення операцій з товаром та звернення до митного органу за наданням дозволу на вивантаження спірного товару з Судна. Такими повноваженнями наділений лише власник спірного товару, тобто EVICOR AG, або уповноважена ним особа. За наведених обставин, свідоме та пряме заперечування EVICOR AG у період з 29.09.2022 по 01.09.2023 того факту, що компанія є власником спірного товару, позбавило Судновласника можливості навіть пред`явити безпосередньо EVICOR AG вимогу про вивантаження спірного товару з Судна. Таким чином, між недобросовісними і протиправними діями / бездіяльністю EVICOR AG та завданими Судновласнику збитками, спричиненими неможливістю виходу Судна з порту, наявний безпосередній причинно-наслідковий зв`язок.
Судновласник вважає, що недобросовісність поведінки EVICOR AG належним чином підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Апелянт зазначає, що збитки у зв`язку з простоєм Судна поніс саме Судновласник, а оплата інвойсів іншою особою не свідчить про зворотне. Так, компанія Blumenthal Asia Pte. Ltd є менеджером Судна, тобто особою, уповноваженою діяти від імені і за дорученням Судновласника у правовідносинах, які виникають щодо Судна. Отже, сплачуючи рахунки, компанія Blumenthal Asia Pte. Ltd діяла не від власного імені, а від імені і за дорученням Судновласника, а тому дії компанії Blumenthal Asia Pte. Ltd створювали, змінювали та припиняли права та обов`язки саме Судновласника.
Апелянт просить долучити ці письмові пояснення до матеріалів справи № 916/4469/23 та врахувати їх при апеляційному розгляді та ухваленні судового рішення у справі.

12.08.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від компанії EVICOR AG надійшли пояснення по справі.
Позивач вказав, що Акт приймання-передачі між продавцем вантажу та EVICOR був укладений лише 23.02.2022, тобто вже після документальної інструкції експедитора на відвантаження вантажу та доручення терміналу на відвантаження. Тому ця обставина не спростована Nadir ані у скарзі, ані у Поясненнях. Більше того, Nadir сам виклав хронологію цих подій у Таблиці, чим власне і підтвердив відсутність будь-якої причетності EVICOR до потрапляння вантажу на Судно.
Позивач зазначив, що він вживав активні дії щодо вивантаження вантажу із Судна з моменту завершення правовідносин із покупцем вантажу та вантажовідправником - FOSDYKE, одна недобросовісна поведінка та шантаж з боку самого Nadir, перешкоджав та продовжує перешкоджати вивантаженню вантажу з Судна.
Позивач вказує, що Nadir не навів жодної норми та не надав жодного доказу свого аргументу про нібито неможливість вивантаження вантажу без участі EVICOR: вантаж як потрапив на Судно без участі EVICOR та на підставі документів, що передують отриманню EVICOR вантажу у власність, так і може бути вивантажений без його участі. Зазначене зайвий раз доводить відсутність недобросовісної поведінки EVICOR та відповідно вини у простої Судна із вантажем.
Крім того, позивач зазначає, що Nadir за власним рішенням та без жодної правової підстави незаконно утримує вантаж на Судні, звертається до Суду за легалізацією своєї незаконної поведінки та просить Суд без жодної правової підстави винести Рішення щодо продовження незаконного утримання Nadir вантажу.
Керуючись викладеним вище, позивач просить долучити ці письмові пояснення до матеріалів справи № 916/4469/23 та врахувати при апеляційному розгляді та ухваленні судового рішення.

18.09.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED надійшли додаткові пояснення по справі.
Апелянт вказав, що саме Судновласник виступає перевізником, оскільки на нього покладено обов`язки перевізника, передбачені ст. 143 КТМ України. Додатковим підтвердженням того, що саме Судновласник виступає перевізником відносно спірного товару, який був навантажений на Судно для подальшого морського перевезення, є положення щодо відповідальності за пошкодження вантажу під час перевезення.
Апелянт також зазначив, що оскільки Договором фрахтування від 14.06.2021 було передбачено, що коносамент підписує капітан Судна або фрахтувальники від імені капітана з попереднього письмового дозволу Судновласника, саме Судновласник є перевізником за договором морського перевезення вантажу.
Крім того, апелянт зазначив, що суд першої інстанції помилково встановив, що правочин притримання нібито було вчинено 30.09.2022, тоді як насправді його було вчинено 19.09.2023 у письмовій формі шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу представника EVICOR AG у відповідь на письмову вимогу останнього про повернення спірного товару.
Апелянт просить долучити ці письмові пояснення до матеріалів справи № 916/4469/23 та врахувати їх при апеляційному розгляді та ухваленні судового рішення у справі.

22.09.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від компанії EVICOR AG надійшли додаткові пояснення по справі.
Позивач зазначив, що Судновласник не довів свого статусу перевізника. Більше того, статус Судновласника як перевізника спростовується доказами, наявними у матеріалах справи.
Крім того, позивач вказав, що рішення судновласника  про притримання не є юридичним фактом, адже законодавство не передбачає такої підстави для притримання, як прийняття рішення. Звідси випливає, що питання дати прийняття рішення або вчинення правочину (прийняття рішення) притримання не мають жодного значення для розгляду даної справи
Керуючись викладеним вище, позивач просить долучити ці письмові пояснення до матеріалів справи № 916/4469/23 та врахувати при апеляційному розгляді та ухваленні судового рішення.

30.09.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від компанії EVICOR AG надійшли додаткові пояснення по справі.
Позивач вказує, що сам по собі інвойс не дає змоги встановити ні зміст, ні узгоджену вартість послуги, ні факт та повноту її надання, ні відповідність наданої послуги умовам договору, ні правомірність запиту оплати послуги.
Надані до зустрічного позову докази навпаки свідчать про те, що сам Nadir не поніс суму витрат, яку намагається стягнути у якості збитків, адже платежі здійснювалися іншою невстановленою особою.
Крім того, позивач вказав, що докази, надані Судновласником на підтвердження дійсності та достатності повноважень Blumenthal Asia на здійснення оплат інвойсів, виставлених здебільшого на саму Blumenthal Asia та оплачених самою Blumenthal Asia, від імені та за дорученням Судновласника, є неналежними та недопустимими і не мають враховуватись Судом.
Позивач також зазначив, що у даній справі мова не йде про реальні збитки Nadir, адже мова скоріш іде про упущену вигоду: Nadir за власним рішенням не використовує Судно у торговельному судноплавстві, тримаючи пришвартованим біля причалу Одеського морського порту без руху, та несе відповідні витрати на утримання власного майна, які ніс би у будь-якому випадку. Це є комерційним рішенням Судновласника, до якого Evicor не має жодного відношення.
Керуючись викладеним вище, позивач просить долучити ці письмові пояснення до матеріалів справи № 916/4469/23 та врахувати при апеляційному розгляді та ухваленні судового рішення.

03.10.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED надійшли додаткові пояснення по справі.
Апелянт вказав, що у разі простою судна в порту з незалежних від судновласника причин та неотримання фрахту витрати судновласника на утримання судна становлять його реальні збитки, оскільки майнові блага судновласника об`єктивно зменшуються, тоді як неотриманий прибуток становить упущену вигоду. Отже, витрати Судновласника на утримання Судна під час його простою в порту внаслідок протиправних дій EVICOR AG становлять реальні збитки Судновласника. При чому, всі понесенні витрати, які становлять реальні збитки Судновласника, були обов`язковими, і жодна з категорій таких витрат не була надмірною чи необґрунтованою.
Судновласник вважає, що ним було належним чином доведено наявність та невідворотність понесених ним витрат, які є наслідком дій EVICOR AG і які Судновласник просить стягнути з EVICOR AG.
Апелянт зазначає, що твердження представників EVICOR AG про нібито зміну Судновласником підстав позову не відповідають дійсності, оскільки в позовній заяві він посилався на притримання спірного товару на підставі норм чинного законодавства України.
Апелянт вказує, що витрати, які Судновласник просить стягнути з EVICOR AG, є витратами, понесеними саме Судновласником, незалежно від того, чи були вони сплачені безпосередньо Судновласником чи іншою особою від імені і за дорученням Судновласника. Якби ці товари чи послуги не були сплачені, в такому випадку саме Судновласник, а не Blumenthal Asia Pte. Ltd., як менеджер, повинен був нести відповідальність за відповідною морською вимогою, для забезпечення якої заявник мав право накласти арешт на Судно. Відповідний позов про стягнення також був би пред`явлений, в першу чергу, саме до Судновласника. Вказане підтверджується вітчизняною судовою практикою в десятках судових справ.
Апелянт також посилаєтсья на те, що з моменту навантаження на Судно та до теперішнього часу спірний товар перебуває під митним контролем, а тому його вивантаження може здійснюватися лише за письмовою заявою власника товарів або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу. Якби така можливість була, Судновласник вивантажив би спірний товар на склад, після чого Судно безперешкодно б вийшло з Одеського морського порту, а Судновласник не поніс би збитки. Крім того, маючи можливість самостійно вивантажити спірний товар, Судновласник не звертався б до суду з відповідною позовною вимогою. 
Крім того, апелянт зазначив, що на момент виявлення недоліків поданих до суду доказів понесення збитків, Судновласник вже не мав права зменшити розмір позовних вимог відповідно до норм процесуального права. Судновласник заявив до стягнення суму, яку вважав обґрунтованою, і заявлені витрати дійсно були понесені Судновласником. Водночас, обов`язок перевірити обґрунтованість позовних вимог, у тому числі заявлену до стягнення суму, покладається на суд незалежно від того, чи зменшив би Судновласник розмір позовних вимог, і це в жодному разі не є перекладання будь-яких обов`язків на суд.
Апелянт просить долучити ці письмові пояснення до матеріалів справи № 916/4469/23 та врахувати їх при апеляційному розгляді та ухваленні судового рішення у справі.

09.10.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від компанії EVICOR AG надійшли додаткові пояснення по справі.
Позивач вказує, що він ніколи та ніяким чином не замовляв/доручав перевезення спірного вантажу ані апелянту, ані фрахтувальнику судна, ані будь-кому іншому, та не виступав вантажовідправником вантажу, адже продав його на умовах EXW Одеський порт, термінал ТОВ «Бруклін-Київ». Звідси випливає, що EVICOR AG не мав та не має жодних правових підстав на «вихід із порту» зі спірним вантажем. 
Позивач зазначає, що як навантаження, так і вивантаження вантажу відбуваються без будь-якої участі власника вантажу. Тому усі посилання апелянта на необхідність залучення власника вантажу до його вивантаження повністю безпідставні.
Позивач вказує, що обов`язки із утримання Судна є безпосередніми обов`язками апелянта як Судновласника. А щодо майбутніх та потенційних контрактів, які б могли компенсувати відповідні витрати апелянта, то тут мова йде не про реальні збитки, які відсутні, адже права Nadir як власника Судна нічим не порушені, тут йде мова про упущену вигоду. Таким чином спосіб захисту, названий апелянтом відшкодування реальних збитків, не відповідає суті вимог, які становлять упущену вигоду. 
Крім того, позивач зазначає, що за відсутності будь-якої вини та відношення EVICOR до відповідних звичайних, стандартних та регулярних витрат Судновласника, такі витрати не можуть вважатися збитками та апелянт не має жодних підстав для стягнення їх з EVICOR.
Керуючись викладеним вище, позивач просить долучити ці письмові пояснення до матеріалів справи № 916/4469/23 та врахувати при апеляційному розгляді та ухваленні судового рішення.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/4469/23 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді - Поліщук Л.В., Таран С.В., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.03.2025.
На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи №916/4469/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.03.2025 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED на рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 по справі №916/4469/23 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/4469/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/4469/23.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.04.2025 апеляційну скаргу NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED на рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 по справі №916/4469/23 - залишено без руху; встановлено NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів 1) направлення копії апеляційної скарги з додатками листом з описом вкладення на адресу Компанії EVICOR AG та Компанії Bonja Vapur Acenteligi ve Ticaret Ltd Sirketi 2) сплати судового збору у сумі 1   016   892,80 грн - протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали; роз`яснено апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.
До Південно-західного апеляційного господарського суду від NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої були долучені докази направлення копії апеляційної скарги з додатками листом з описом вкладення на адресу Компанії EVICOR AG та Компанії Bonja Vapur Acenteligi ve Ticaret Ltd Sirketi, та сплати судового збору у сумі 1 016 892,80. Таким чином, недоліки апеляційної скарги були усунуті.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED на рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 по справі №916/4469/23; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 15.05.2025.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2025 призначено справу №916/4469/23 до розгляду у розумний строк відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на 14.08.2025 о 14:00 (резервна дата наступного судового засідання 11.09.2025 о 14:00); встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: місто Одеса, проспект Шевченка, 29, в залі засідань № 7, 3-й поверх; явка представників учасників у справі не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.
14.08.2025 у судовому засіданні прийняли участь представники Компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED - адвокат Неділько С.М., адвокат Киреєва Н.С., представник Компанії EVICOR AG - адвокат Очколяс Д.В. та представник Компанії Johann M.K. BLUMENTHAL GmbH & Co. KG - адвокат Киреєва Н.С.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.08.2025 повідомлено учасників справи про оголошену перерву у судовому засіданні по справі №916/4469/23 до 11.09.2025 о 14:00 год; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: місто Одеса, проспект Шевченка, 29, в залі засідань № 7, 3-й поверх; явка представників учасників у справі не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.
11.09.2025 у судовому засіданні прийняли участь представники Компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED - адвокат Неділько С.М., адвокат Киреєва Н.С., представник Компанії EVICOR AG - адвокат Очколяс Д.В., адвокат Бондаренко К.В. та представник Компанії Johann M.K. BLUMENTHAL GmbH & Co. KG - адвокат Киреєва Н.С.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.09.2025 повідомлено учасників справи про оголошену перерву у судовому засіданні по справі №916/4469/23 до 22.09.2025 о 14:00 год; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: місто Одеса, проспект Шевченка, 29, в залі засідань № 7, 3-й поверх; явка представників учасників у справі не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.
22.09.2025 у судовому засіданні прийняли участь представники Компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED - адвокат Неділько С.М., адвокат Киреєва Н.С., представник Компанії EVICOR AG - адвокат Очколяс Д.В., адвокат Бондаренко К.В. та представник Компанії Johann M.K. BLUMENTHAL GmbH & Co. KG - адвокат Киреєва Н.С.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.09.2025 повідомлено учасників справи про оголошену перерву у судовому засіданні по справі №916/4469/23 до 13.10.2025 о 11:00 год; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: місто Одеса, проспект Шевченка, 29, в залі засідань № 7, 3-й поверх; явка представників учасників у справі не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.
13.10.2025 у судовому засіданні прийняли участь представники Компанії EVICOR AG - адвокат Очколяс Д.В. та адвокат Бондаренко К.В.
13.10.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання Компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED про відкладення розгляду справи, яке обґрунтовано тим, що представник апелянта адвокат Неділько С.М. не зможе прийняти участь у судовому засіданні по справі №916/4469/23 у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні у Святошинському районному суді міста Києва. На підтвердження даних обставин до клопотання було додано інформацію з Веб-ресурсу «Судова влада» щодо розгляду Святошинським районним судом міста Києва справи №759/3598/25 за позовом ОСОБА_1 та ордер адвоката Неділько С.М. на представництво інтересів ОСОБА_1 у Святошинському районному суді міста Києва.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2025 відкладено розгляд справи №916/4469/23 на 28.10.2025 о 14:30; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: місто Одеса, проспект Шевченка, 29, в залі засідань № 7, 3-й поверх; явка представників учасників у справі не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.
Судове засідання призначене на 28.10.2025 не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Таран С.В.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 призначено справу №916/4469/23 до розгляду на 25.11.2025 о 14:30; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: місто Одеса, проспект Шевченка, 29, в залі засідань № 7, 3-й поверх; явка представників учасників у справі не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.
25.11.2025 у судовому засіданні прийняли участь представники Компанії EVICOR AG - адвокат Очколяс Д.В., адвокат Бондаренко К.В.
Представники інших учасників справи у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлялися належним чином.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 6, 7 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.
Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.11.2025, якою призначено справу №916/4469/23 до розгляду на 25.11.2025 о 14:30, була отримана в електронному кабінеті представниками Компанії Bonja Vapur Acenteligi ve Ticaret Ltd Sirketi адвокатами Касинюком Іваном Васильовичем та Лебедєвим Павлом Володимировичем - 03.11.2025, представницею Компанії Johann M.K. BLUMENTHAL GmbH & Co. KG адвокатом Киреєвою Наталіє Сергіївною - 03.11.2025, представниками Компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED адвокатами Неділько Сергієм Миколайовичем та Киреєвою Наталіє Сергіївною - 03.11.2025.
Тобто учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання.
25.11.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли заяви адвоката Киреєвої Наталі Сергіївни про припинення представництва Компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED та Компанії Johann M.K. BLUMENTHAL GmbH & Co. KG.
Крім того, 25.11.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява Неділько Сергія Миколайовича про припинення представництва Компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED.
Дані заяви є тотожними за своїм змістом, в них адвокати Неділько С.М. та Киреєва Н.С. повідомляють, що станом на дату подання цієї заяви, вони не мають повноважень компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED та Компанії Johann M.K. BLUMENTHAL GmbH & Co. KG відповідно, під час розгляду справи в Південно-західному апеляційному господарському суді. Договори, на підставі яких було видано ордери, наявні в матеріалах справи, було припинено з ініціативи компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED та Компанії Johann M.K. BLUMENTHAL GmbH & Co. KG відповідно.
В даних заявах також вказано, що компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED та Компанії Johann M.K. BLUMENTHAL GmbH & Co. KG знадобиться додатковий час для пошуку юридичного радника (адвоката), який представлятиме інтереси вказаних компаній в суді, у зв`язку з чим для забезпечення дотримання процесуальних прав відповідачів судове засідання, призначене на 25.11.2025 о 14:30 год., доцільно відкласти на іншу дату з урахуванням часу, необхідного для пошуку нового юридичного радника (адвоката).
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ГПК України, про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю або ордером має бути повідомлено суд шляхом подання письмової заяви.
В той же час, адвокати Неділько С.М. та Киреєва Н.С. повідомили про відсутність у них повноважень на представництво компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED та Компанії Johann M.K. BLUMENTHAL GmbH & Co. KG відповідно, лише 25.11.2025, тобто до 25.11.2025 дані адвокати були належними представниками відповідачів у справі.
Колегія суддів враховує вказані заяви та вважає, що починаючи з 25.11.2025 у адвокатів Неділько С.М. та Киреєва Н.С. відступні повноваження на представництво інтересів компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED та Компанії Johann M.K. BLUMENTHAL GmbH & Co. KG відповідно у Південно-західному апеляційному господарському суді під час розгляду справи №916/4469/23.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання у вищевказаних заявах на необхідність відкладення розгляду даної справи, адже правом на заявлення клопотань в межах справи наділені саме учасники такої справи чи їх представники.
Оскільки у адвокатів Неділько С.М. та Киреєва Н.С. відступні повноваження на представництво інтересів компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED та Компанії Johann M.K. BLUMENTHAL GmbH & Co. KG, то вони не можуть подавати клопотання про відкладення розгляду справи.
Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
У даному випадку, представники компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED та Компанії Johann M.K. BLUMENTHAL GmbH & Co. KG вже не з`являлися у  судове засідання по даній справі 13.10.2025, тому 25.11.2025 представники відповідачів повторно не з`явилися у судове засідання, що відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України не має перешкоджати розгляду справи в незалежності від поважності причини такої неявки.
Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 25.11.2025, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу Компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED на рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 по справі №916/4469/23, до суду не повідомлялося.
Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги Компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED на рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 по справі №916/4469/23 по суті, не дивлячись на відсутність представників окремих учасників справи, повідомлених про судове засідання належним чином. Відсутність зазначених представників у даному випадку не повинно заважати здійсненню правосуддя.

Клопотання третьої особи.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання Компанії Bonja Vapur Acenteligi ve Ticaret Ltd Sirketi про виключення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору з кола третіх осіб у даній справі № 916/4469/23.
Дане клопотання обгрунтовано тим, що рішення суду у спорі між сторонами жодним чином не вплине на права та обов`язки третьої особи щодо компанії EVICOR, оскільки (1) між цими компаніями відсутній будь-який правовий зв`язок, (2) дані компанії не є та ніколи не були пов`язані матеріальними правовідносинами, в тому числі і щодо судна MV COMET та товару, який знаходиться на ньому.
Третя особа вказала, що у Господарського суду Одеської області були також відсутні підстави щодо залучення Третьої Особи на стороні компанії NADIR, оскільки договір фрахтування судна MV COMET (тайм-чартер) містить арбітражне застереження, за яким будь-які спори між сторонами тайм-чартеру мають бути вирішені шляхом арбітражу в Лондоні за іноземним (німецьким) правом.
Третя Особа підтверджує, що у них немає неврегульованих питань чи спорів із судновласником NADIR щодо договору фрахтування судна MV COMET, а тому рішення суду не може вплинути та не вплине на права та інтереси Третьої Особи щодо компанії NADIR та, відповідно, не буде слугувати підставою виникнення права на позов для сторін договору фрахтування.
Керуючись викладеним вище, Компанія Bonja Vapur Acenteligi ve Ticaret Ltd Sirketi просить виключити третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Bonja Vapur Acenteligi ve Ticaret Ltd Sirketi, з кола третіх осіб у даній справі № 916/4469/23.
До Південно-західного апеляційного господарського суду від Компанії EVICOR AG надійшли заперечення на клопотання третьої особи.
Позивач вказав, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Оскільки третьою особою не було подано апеляційну скаргу на рішення суду, заперечення на ухвалу про залучення Bonja у якості третьої особи не можуть бути розглянуті Судом.
Розглянувши дане клопотання, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.
Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.
Протокольною ухвалою від 22.05.2024 Господарський суд Одеської області залучив до участі у справі компанію Bonja Vapur Acenteligi ve Ticaret Ltd Sirketi як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні компанії EVICOR AG в межах позову компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED.
Процесуальне законодавство не передбачає можливості процедури виключення третьої особи зі складу учасників справи.
Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 255 ГПК України ухвала про залучення третьої особи не підлягає оскарження окремо від рішення суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 255 ГПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
Однак Компанія Bonja Vapur Acenteligi ve Ticaret Ltd Sirketi не подавала апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 по справі №916/4469/23 та відповідно не може подавати суду заперечення проти ухвали про залучення третьої особи.
З огляду на викладене вище, колегія суддів залишає без розгляду клопотання Компанії Bonja Vapur Acenteligi ve Ticaret Ltd Sirketi про виключення зі складу учасників справи.

Фактичні обставини, встановлені судом.
Дослідивши наявні матеріали справи, колегія суддів встановила наступне.
І. Інформація щодо статусу учасників справи та пов`язаних осіб.
Згідно з даними витягу з Торгового реєстру кантону Цуг (а.с. 61-63, т.1), компанія EVICOR AG зареєстрована в реєстрі та є резидентом Швейцарії. 
Відповідно до Реєстру місцевого суду м. Гамбург компанія Johann M.K. BLUMENTHAL GmbH & Co. KG є резидентом Федеративної Республіки Німеччина (а.с. 92-95,111-114, т.1). Докази щодо правосуб`єктності відповідача-1 також були подані останнім з відзивом на позов (а.с. 49-66, т.3).
Відповідно до сертифікату про незалежну реєстрацію та діяльність юридичної особи (а.с. 20-24, т.4), компанія NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED, станом на 15.03.2024, зареєстрована як місцева корпорація-нерезидент Ліберії. Також позивачем до матеріалів справи долучено роздруківку витягу звіту  «S&P Global» щодо компанії відповідача-2 (а.с. 97-98, т.10), в якому вказані відомості, зокрема, що компанія NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED є резидентом Республіки Ліберії та є дочірньою компанією групи BLUMENTHAL JMK GmbH & Co. KG.
На підтвердження реєстрації третьої особи - компанії Bonja Vapur Acenteligi ve Ticaret Ltd Sirket, як резидента Турецької Республіки, позивачем до матеріалів справи було долучено витяг з газети «Турецький торговий реєстр» від 25.02.2021 (а.с. 82-85, т.11).
Згідно з витягом з реєстраційних документів, роздрукованого з сайту data.inpri.fr (а.с. 36-42, т.11), компанія TRONOX FRANCE SAS є резидентом Французької Республіки та зареєстрована в реєстрі як діюча компанія, станом на 15.05.2024.

IІ. Інформація щодо статусу судна COMET.
Згідно з постійним реєстраційним посвідченням, виданим 09.08.2014 Морським управлінням Ліберії (а.с. 25-29, т.4) компанія NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED є власником судна COMET (IMO: 9146106).
Відповідно до наявної у справі роздруківки з відкритих джерел сайту Equasis (а.с. 58-60, т.1), відносно судна COMET (ІМО 9146106) зазначена, зокрема, така інформація: BLUMENTHAL ASIA PTE LTD - менеджер з міжнародного управління безпекою; NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED - зареєстрований судновласник; BLUMENTHAL JMK GmbH & Co. KG - судновий/комерційний менеджер. У судовому засіданні представники відповідачів наголошували на тому, що відомості у роздруківці некоректні та заперечили зазначену у ній інформацію щодо відповідача-1. При цьому відповідач-2 звернув увагу суду на наданий позивачем інформаційний лист (а.с. 97-98, т.3), який містить інформацію про порядок виправлення помилок. Крім цього, позивачем були долучені до матеріалів справи роздруківки з сайту Equasis, які за поясненнями позивача надані для підтвердження обставини того, що відповідач-1 є комерційним менеджером не лише судна COMET (а.с. 22-35, т.12).
За повідомленням капітана Одеського морського порту (а.с. 6-7, 19 т.3), у розпорядженні останнього, станом на 27.02.2024, була наявна наступна інформація щодо судна COMET: судновласник - NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED; комерційний менеджер - BLUMENTHAL JMK GmbH & Co. KG; судновий агент у порту Одеса - ARNIKA SHIPPING SERVICE LLC. До листа капітану порту були долучені реєстраційні документи щодо судна, які складені на іноземній мові без супроводження перекладу на українську мову (а.с. 20-24, т.3). У листі від 16.04.2024 на запит позивача (а.с. 101-103, т.10) капітан Одеського морського порту (адміністрації Одеського морського порту) в підтвердження інформації, переданої суду листом від 27.02.2024, послався на факс від 26.02.2024 суднового агента ARNIKA SHIPPING SERVICE LLC ОСОБА_3 у тому, що в суднових документах, наданих капітану порту для оформлення приходу судна в порт, комерційний менеджер ніде не зазначається. У додатку капітаном порту надано роздруківку з електронного листа від Арніки Шипінг Сервіс на адресу адміністрації порту, направленого 26.02.2024, в якому повідомлено інформацію щодо зареєстрованого судновласника т/х COMET - NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED та суднового/комерційного менеджера - BLUMENTHAL JMK GmbH & Co. KG.
В цей же час, на підтвердження обставини, що відповідач-1 не є судновим/комерційним менеджером судна COMET та взагалі учасником спірних правовідносин, останній подав суду роздруківку з Регістру суден японського класифікаційного товариства Ніппон Кайджі Кіокай (КлассНК) (а.с. 67-72, т.3), який містить інформацію про те, що зареєстрованим власником судна COMET є NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED, менеджером компанії - BLUMENTHAL ASIA PTE LTD. 
При цьому у листі від 10.04.2024 (а.с. 132, т. 3) компанія Johann M.K. BLUMENTHAL GmbH & Co. KG повідомила органи влади України та інших юрисдикцій про те, що компанія не має жодних договорів з власником судна COMET щодо здійснення комерційного менеджменту судна, який діяв в період виникнення спірних правовідносин (з 23 лютого 2022 року до тепер), при цьому компанія Johann M.K. BLUMENTHAL GmbH & Co. KG не володіє договором страхування судна COMET, який діяв в період виникнення спірних правовідносин (з 23 лютого 2022 року до тепер) та документами, які капітан судна надав органам портової влади. У відповіді на адвокатський запит позивача відповідач-1 повідомив про таке (а.с. 148-149, т.10): між власником судна т/х COMET та відповідачем-1 відсутня угода про комерційне управління судном, яка була дійсною протягом періоду виникнення спірних відносин; відсутній договір страхування на судно т/х COMET, який був дійсним протягом періоду виникнення спірних відносин; у відповідача-1 відсутні документи, надані капітаном судна портовій владі безпосередньо чи через морського агента, які містять інформацію про захід судна в Одеський морський порт.
З матеріалів справи вбачається та підтверджується відповідачем-2 і третьою особою, що 14.06.2021 між відповідачем-2 і третьої особою шляхом обміну повідомленнями    був укладений договір фрахтування судна COMET (а.с. 33-37, т. 4), який містить, зокрема, такі умови: дані щодо власника судна для договору фрахтування - NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED; агент власника судна - ASIA PTE.LTD; бенефіціар фрахту судна - BLUMENTHAL ASIA PTE.LTD.; фрахтувальник - Vapur Acenteligi ve Ticaret Ltd Sirket; період - 1 чартерний період триває мінімум 3 місяці - приблизно 5 місяців (приблизно +/- 15 днів), торгівля лише в незамерзаючих портах, вантаж/порти, дозволені згідно з виключенням щодо торгівлі вантажами згідно з ЧП, за винятком перелічених вантажів; повторна затримка -    на dlosp (висадку останнього морського лоцмана) Іsp Балтійсько-Гібралтарського хребта або Середземного моря, за винятком Адріатики (якщо повторна затримка відбувається на території Адріатики на шляху до Отранто) Чорне море rge рісо; оренда - 7200 доларів США - щоденна оплата за 15 днів наперед протягом першого орендного періоду, потім оплата надається кожні 15 днів за першу оренду, яку потрібно сплатити протягом 3 банківських днів після доставки судна; компенсація за перебування в зоні ведення бойових дій/піратства - усі компенсації виплачуються на щотижневій основі. Перші 7 днів кошти виплачуються наперед, при цьому вказані суми не підлягають поверненню, проте в ситуації, якщо входження в порт є більш тривалим, ніж 7 днів, тоді компенсації будуть пропорційними кожному додатковому дню після перших 7 днів. Вираховування компенсацій розпочинається, як тільки судно увійде в територіальні води відповідного порту/країни. Компенсації сплачуються лише за саме входження в порт. Компенсації сплачуються до входу судна у відповідні територіальні води. Компенсації сплачуються лише за ваучерами BLUMENTHAL. Компенсації покривають усі витрати, пов`язані з ризиком піратства/військових дій, і включають страховку, оплату за охорону, якщо застосовано, тощо. Також в матеріалах справи міститься додаткове погодження шляхом ведення переписки щодо фрахтування судна COMET (а.с. 6-8, т.5). За поясненнями відповідача-2 і третьої особи це листування є частиною договору фрахтування, яким відповідач-2 і третя особа 27.10.2021 узгодили продовження строку фрахтування судна на новий період - приблизно від 6 місяців до 7 місяців (приблизно +/- 15 днів), а в іншому випадку всі умови регулюються відповідно до comet / bonja / cp 14.06.2021.
Умови договору фрахтування судна COMET, укладеного між відповідачем-2 і третьою особою, передбачають, що до їхніх відносин, неврегульованих безпосередньо у договорі фрахтування судна COMET, застосовуються положення договору про фрахтування судна Lita.
Згідно з цим договором фрахтування по судну Lita (а.с. 94-173, т.14), він укладений 23.03.2021 між компанією LOTA SHIPHOLDING LTD через компанію BLUMENTHAL ASIA PTE LTD, в якості агентів власників судна, та компанією Bonja Vapur Acenteligi ve Ticaret Ltd Sirket, в якості фрахтувальника, зокрема, на наступних умовах (з коментарями учасників справи):
- п. 24. Власники погоджуються здати в оренду, а фрахтувальники погоджуються орендувати судно з моменту передачі для - 1 разового чартерного рейсу в межах лімітованої зони об`єднання Лондонських страховиків/Міжнародних навігаційних лімітів, для здійснення торгівлі лише в незамерзаючих портах через Туреччину та/або Чорне море, та/або Місурату (Лівія) до Дакара та/або Абіджану, та/або Нуакшота, та/або Конакрі (порти та ротація за вибором фрахтувальників) та /або Котну нешкідливою/безпечною сталлю (завжди за винятком брухту), протягом приблизно 40 днів без гарантій;
- п. 55. Фрахтувальники повинні проінструктувати операторів терміналу або їхніх службовців, щоб вони завантажували вантаж відповідно до додатку 9 Кодексу ІМО (Міжнародної морської організації) з безпечної практики розміщення та кріплення вантажу. За позицією відповідача-2 у цьому пункті мова йде про надання загальних інструкцій, а не щодо конкретного вантажу;
- п. 71- 74. 71. Судно використовується в таких законних перевезеннях між безпечними портами, безпечними місцями, безпечними причалами і безпечними якірними стоянками, завжди перебуваючи на плаву у межах лімітованих зон Лондонської страхової асоціації і визначених судновими страховиками за виключенням: Тихоокеанській регіон СНД і всі порти з високим ризиком зараження шовкопрядом непарним, Данія, Швеція, Норвегія, Фінляндія, Ісландія, Куба, Ізраїль, окупований Туреччиною Кіпр, неможливе пряме судноплавство між Туреччиною і Кіпром, Сирія, порт Хамравайн/Єгипет, порт Руваїс ОАЕ, порт Монгла/Бангладеш, порт Некочеа, Баїя-Бланка, Ла-Плата, Буенос-Айрес, Сан-Лоренцо, Іран, Північна Корея, Венесуела, нові шлюзи Панамського каналу, неможливе пряме судноплавство з Тайваню до Китаю та у зворотному напрямку. Судна не повинні торгувати вантажами між австралійськими портами. Будь-яка країна, де ООН, Європейський Союз або США вирішили бойкотувати або заборонити торгівлю. Всі порти, що не відповідають вимогам І.S.Р.S. (Міжнародний кодекс з охорони суден та портових засобів). Ліван, Кот-д`Івуар, Гвінея, Сьєрра-Леоне, Ліберія, плавання в Гвінейській затоці, Бенін, Того, Камерун, Нігерія, Лівія, Еритрея, Сомалі, Ірак, Ємен і будь-які зони військового ризику згідно з чинним визначенням JWC (Об`єднаний воєнний центр) не допускаються. Однак ці країни можуть бути допущені за умови сплати премії та за умови схвалення власниками. Котирування можуть бути надані в найкоротші терміни. Аргентина, Австралія, Індонезія, Малайзія, Філіппіни, Читтагонг дозволені для фрахтувальників, які сплачують 10000 доларів США для суден типу «хенді» та більших суден і 6000 доларів США за малі судна водотоннажністю до 20 тон за кожній рейс авансом. Україна, за умови сплати фрахтувальниками 5000 доларів США за кожній захід у порт авансом після підтвердження заходу. Позивач наголошував на тому, що захід судна в Україну був можливий лише за умови сплати страхових платежів. Відповідач-2, у свою чергу, наголошував на тому, що на час укладення договору фрахтування та заходу судна територія України не була віднесена до зони військового ризику;
- п. 76. У разі завантаження вантажу в Україні та Росії, фрахтувальники підтверджують, що вантаж повністю легальний. Фрахтувальники несуть повну відповідальність за будь-які наслідки, а судно залишається у оренді у разі затримання/затримки з тих підстав, що завантаження відбулося в Україні та Росії. Фрахтувальники за свій час і за свій рахунок також вирішують питання з владою разом з головним фрахтувальником без залучення власників. З урахуванням змісту цього пункту договору позивач наполягає на тому, що саме фрахтувальник (третя особа) у спірних правовідносинах несе відповідальність перед судновласником (відповідачем-2). Позиція відповідачів щодо цього пункту договору зводиться до того, що в даному випадку мова йде про завантаження легального вантажу в контексті санкційних обмежень та це не стосується наслідків воєнного стану, введеного з 24.02.2022;
- п. 84-98. Фрахтувальники, поки судно перебуває в оренді, забезпечують і оплачують всі бункери, за винятком випадків, коли погоджено інше; оплачувати портові збори (включаючи звичайні та обов`язкові вахти, вантажні вахти та вивезення сміття), всі витрати на зв`язок, що стосуються справ фрахтувальників, за собівартістю, всі лоцманські проведення, буксирування, послуги агентств, комісії, збори за користування каналами, консульські збори (за винятком тих, що стосуються окремих членів екіпажу або прапора судна), а також всі інші звичайні витрати, за винятком тих, що зазначені у пункті 6, але якщо судно заходить у порт з причин, за які судно несе відповідальність (за винятком впливу погодних умов), всі ці витрати сплачуються власниками. Фумігація, замовлена через хворобу екіпажу, здійснюється за рахунок власника. Фумігації, замовлені у зв`язку з вантажами, що перевозяться, або портами, які відвідуються під час роботи судна за цим договором фрахтування, оплачуються за рахунок фрахтувальників. Всі інші фумігації проводяться за рахунок фрахтувальника після того, як судно перебуває у фрахтуванні протягом безперервного періоду в шість місяців або більше. Фрахтувальники зобов`язані забезпечити і оплатити необхідні підстилки під вантаж, перевантажувальні дошки і кріпильні пристосування, а також будь-яке додаткове обладнання, необхідне для спеціальної торгівлі або незвичайного вантажу, але власники повинні дозволити їм використовувати будь-яке кріплення, що вже знаходиться на борту судна. Перед поверненням судна фрахтувальники зобов`язані вивезти свої підстилки під вантаж, перевантажувальні дошки, кріпильні пристосування і такелаж за свій рахунок і в свій час. Позивач наголошує на тому, що урахуванням положень цих пунктів договору саме фрахтувальник несе витрати, які заявлені до стягнення відповідачем в межах розгляду цієї справи. Позиція відповідачів зводиться до того, що фрахтувальник несе відповідні витрати лише під час фактичного перебування судна в оренду;
- п. 100-105. Капітан здійснює рейси з належною відправкою і надає всю звичайну допомогу екіпажу судна. Капітан повинен володіти англійською мовою і (хоча призначений власниками) повинен підкорятися наказам і вказівкам фрахтувальників щодо працевлаштування та агентування; і фрахтувальники виконують всю обробку вантажу, включаючи, але не обмежуючись, наступним: навантаження, укладання, розміщення, кріплення, закріплення, швартування, розкріплення, вивантаження та підрахунок, на свій ризик і за свій рахунок, під наглядом капітана. Позивач наголошує на тому, що згідно з умовами цих пунктів договору всі операції здійснюються за рахунок та на ризик фрахтувальника. За твердженням відповідача-2, цей пункт договору в частині зобов`язань та відповідальності фрахтувальника має місце коли останній у правовідносинах виступає як вантажовласник, проте у спірних правовідносинах мали місце інші обставини, а в матеріалах справи відсутні будь-які інструкції третьої особи щодо навантаження спірного вантажу;
- п. 130-136. Оренда повинна тривати до години дня його повернення в такому ж належному порядку та стані, за винятком звичайного зносу, власнику (якщо судно не втрачено)    з моменту висадки останнього морського лоцмана: 1 безпечний порт (Дакар - Котону), порт на вибір фрахтувальника, будь-який час вдень або вночі, включаючи святкові дні, якщо не погоджено інакше обома сторонами. Фрахтувальники повинні повідомити власників не менше ніж за 15/10 днів про очікувану дату і ймовірний порт повернення, а також за 7/5/3/2/1 днів про дату та порт повернення судна.
Позивач наголошує, судно перебуває в оренді до моменту його повернення власнику. Натомість, за позицією відповідача-2 судно було повернуто йому фрахтувальником (третьою особою) і, відповідно, прийнято з фрахту відповідачем-2 зі спірним вантажем та без повідомлення третьою особою інформації про вантажовласника цього вантажу, у зв`язку з закінченням строку дії договору фрахтування;
- п. 154-158. У будь-який час, якщо оренда або будь-яка належна сума не сплачена або будь-які збитки, завдані стивідорами, не врегульовані відповідно до статті 35, власники мають право, без шкоди для права на відкликання, призупинити виконання всіх своїх зобов`язань за цим договором фрахтування і не нестимуть жодної відповідальності за будь-які наслідки цього, у такому разі якщо фрахтувальники відшкодовують збитки власникам, при цьому орендна плата продовжує нараховуватися, а всі додаткові витрати, що витікають у результаті такого призупинення, відносяться на рахунок фрахтувальників;
- п. 199-204. Фрахтувальники повинні час від часу надавати капітану всі необхідні інструкції та вказівки щодо плавання в письмовій формі англійською мовою, а капітан повинен вести повний і правильний палубний і машинний журнал рейсу або рейсів, які повинні бути запатентовані фрахтувальниками або їхніми агентами, і надавати фрахтувальникам, їхнім агентам або суперкарго, якщо це дозволено власниками, справжні копії таких палубних і машинних журналів, що показують курс судна, пройдену відстань і витрату бункерів. Будь-які виписки з журналів, що вимагаються фрахтувальниками, повинні бути оформлені англійською мовою. 
Позивач наголошує, що саме фрахтувальник надає інструкції капітану та саме фрахтувальник несе відповідальність за наслідки прийнятих рішень щодо розпорядження судном. За позицією відповідача-2, у цьому пункті договору мова йде про надання інструкції щодо виконання рейсу та ці умови не стосуються обставин завантаження судна;
- п. 206-208. Якщо цього вимагають фрахтувальники, відлік часу не повинен починатися раніше 00:01 за місцевим часом 08.04.2021, і якщо судно не буде готове до передачі не пізніше 23:59 за місцевим часом 10.04.2021, фрахтувальники мають право анулювати цей договір фрахтування не пізніше моменту готовності судна до передачі;
- п. 260-263. Власники мають право притримання на всі вантажі та всі субфрахти та/або суборенду, та/або весь демередж, та/або весь мертвий фрахт, та/або всі збитки внаслідок затримки, та/або всі інші суми, що піддягають сплаті фрахтувальниками, за будь-якими сумами, що піддягають сплаті за цим договором фрахтування, включаючи внески за загальною аварією, а фрахтувальники мають право притримання на судно за усіма коштами, сплаченими наперед, які ще не ввійшли в заробіток, будь-яким переплаченим фрахтом або надлишковим депозитом, які повертаються відразу;
- п. 285-287. Претензії щодо вантажу між власниками та фрахтувальниками вирішуються відповідно до Міжклубної угоди Нью-Йоркської біржі сільськогосподарської продукції від лютого 1970 року, зі змінами та доповненнями від травня 1984 року, вересня 1996 року та вересня 2011 року, або будь-якою наступною зміною чи заміною цієї угоди. Сторона, яка сплатила претензію (претензії), повинна якомога швидше надати іншій стороні підтверджуючі документи, і жодна зі сторін не повинна посилатися між собою на 2 (два) роки як на засіб захисту;
- п. 308-310. Капітан повинен підписувати коносаменти або необоротні накладні на вантаж, пред`явлений відповідно до матроських квитанцій або розписок лічильників. Однак фрахтувальники можуть підписувати коносаменти або необоротні накладні від імені капітана з попереднього письмового дозволу власника, завжди відповідно до розписок помічника або сюрвейєра. Як пояснив відповідач-2, капітан та судновласник у спірних правовідносинах не підписували коносамент щодо спірного вантажу;
- п. 371-377. Жодна військова контрабанда не повинна перевозитися. Від судна не вимагається без згоди власників, в якій не повинно бути безпідставно відмовлено, заходити в будь-якій порт або зону, що перебуває у стані війни, воєнних операцій або військових дій, громадянських заворушень, повстань або піратства, незалежно від того, чи було оголошено війну, чи ні, коли можна обґрунтовано очікувати, що судно, вантаж або екіпаж можуть бути захоплені, конфісковані або заарештовані, піддані ворожому акту з боку воюючої держави (термін «держава» означає будь-яку де-юре або де-факто владу або будь-яку передбачувану урядову організацію, що утримує військово-морські, військові або повітряні сили);
- п. 510-519. Усі спори, що витікають у зв`язку з цим договором фрахтування, піддягають арбітражному розгляду в Лондоні і, якщо сторони негайно не домовляться про єдиного арбітра, передаються до остаточного арбітражу з двох арбітрів, які здійснюють свою діяльність у Лондоні, є членами Балтійської товарної та судноплавної біржі та займаються судноплавством, по одному арбітру призначається кожною зі сторін, при цьому такі арбітри мають право призначати третейського суддю. Жодне рішення не може бути оскаржене або визнане недійсним на тій підставі, що будь-якій з арбітрів не має зазначеної вище кваліфікації, якщо тільки заперечення проти його дій не було зроблено до винесення рішення. Будь-якій спір, що виникає за цим договором фрахтування, регулюється законодавством Німеччини. У спорах, в яких загальна сума позову кожної зі сторін не перевищує 100000 доларів США, арбітраж проводиться відповідно до процедури розгляду дрібних позовів Лондонської асоціації морських арбітрів. Захоплення та/або арешт судна власника, або будь-якого судна під його управлінням, або їхніх бункерів ніколи не допускається, і будь-якій спір може бути переданій тільки до арбітражу. Гарантійний лист, застава або будь-що інше не може вимагатися від власників у будь-якій юрисдикції, де б вони не знаходилися;
Додаток А до договору фрахтування містить, зокрема, таке застереження (стаття 64): судно повинно бути повернуто не пізніше останнього дня періоду дії цього договору фрахтування, включаючи будь-якій додатковий час і будь-яку явну або неявну маржу. У разі затримки повернення судна з будь-якої причини фрахтувальники зобов`язані відшкодувати власникам всі збитки, понесені власниками і викликані перевищенням терміну, включаючи, але не обмежуючись цим, будь-яку втрату або переукладення договору про оренду обладнання, втрату продажу або порушення графіка докування судна.    
Додаткові положення містять застереження, зокрема, про:
-    про розірвання договору фрахтування наступного змісту: власники можуть на власній розсуд припинити дію цього договору фрахтування шляхом письмового повідомлення у разі настання однієї з наступних подій: якщо фрахтувальники (а) подають заяву або дають згоду на призначення керуючого, довіреної особи, зберігача або ліквідатора над своїм майном, (b) не сплачують свої борги або визнають у письмовій формі свою неспроможність сплатити свої борги після настання строку їх погашення, (с) здійснюють загальну переуступку на користь кредиторів, (d) подають або подали проти них клопотання про надання допомоги та/або захисту від кредиторів відповідно до законодавства будь-якої країни, (е) подають або подали проти них клопотання про реорганізацію та/або про захист від кредиторів, клопотання про банкрутство, або клопотання чи відповідь з метою реорганізації чи домовленості з кредиторами, або з метою скористатися будь-яким банкрутством, реорганізацією, неплатоспроможністю, реструктуризацією чи заборгованістю, розпуском чи ліквідацією за законом чи статутом, або відповідь, що визнає суттєві твердження клопотання, поданого проти неї в будь-якому провадженні аналогічного характеру, або якщо корпоративні дії мають бути здійснені з метою виконання будь-якого з вищезазначених положень, або (f) стають неплатоспроможними;
- про піратство для сторін тайм-чартеру 2009 року, включаючи поправки власника, зокрема щодо понесення витрат (с), такого змісту: (i) якщо судно прямує до або через район, де через ризик піратства будуть понесені додаткові витрати, включаючи, але не обмежуючись цим, додатковій персонал і превентивні заходи для уникнення піратства, такі розумні витрати покриваються за рахунок фрахтувальників. (ii) Якщо за умовами найму власники несуть відповідальність за виплату екіпажу будь-якої премії або додаткової заробітної плати у зв`язку з плаванням у районі, якій є небезпечним у порядку, визначеному зазначеними умовами, то фактично виплачена премія або додаткова заробітна плата повинна бути відшкодована власникам фрахтувальниками. (ііі) Якщо судно прямує до або через район, що належить до районів бойових дій JWC (Об`єднаний воєнний центр) або якщо судно прямує до або через район з ризиком піратства, страхування, додаткові премії або додаткове страхове покриття або витрати на страхування повинні бути відшкодовані фрахтувальниками власникам;
- стандартне застереження про воєнні ризики BIMCO (Балтійської та міжнародної морської ради) для тайм-чартерів, 1993 року:
1. Для цілей цього положення, слова (a) «власники» включають судновласників, фрахтувальників по бербоут-чартеру, власників-розпорядників, менеджерів або інших операторів, яким доручено управління судном, а також капітана, і (b) «військові ризики» включають будь-яку війну (як фактичну, так і загрозу), військовий акт, громадянську війну, військові дії, революцію, повстання, громадянські заворушення, військові операції, встановлення мін (як фактичне, так і повідомлене), акти піратства, терористичні акти, акти ворожості або зловмисного пошкодження, блокаду (як накладену на всі судна, так і накладену вибірково на судна під певним прапором або у певній власності, або проти певних вантажів чи екіпажів, або будь-яким іншим чином), з боку будь-якої особи, органу, терористичної чи політичної груші або уряду будь-якої держави, які, на обґрунтовану думку капітана та/або власників, можуть бути небезпечними або можуть бути або стати небезпечними для судна, його вантажу, екіпажу або інших осіб на борту судна;
2. Судно, без попереднього отримання письмової згоди власників, не повинно або від нього не може вимагатися продовжувати або проходити через будь-який порт, місце, район або зону (сухопутну або морську), або будь-який водній шлях або канал, якщо виявиться, що судно, його вантаж, екіпаж або інші особи на борту судна, за обґрунтованим судженням капітана та/або власників, можуть піддаватися або піддатися воєнним ризикам. Якщо судно перебуває в такому місці, яке стає небезпечним або може стати небезпечним тільки після входу в нього, воно має право покинути його;
3. Від судна не вимагається завантажувати контрабандний вантаж або проходити через будь-яку блокаду, незалежно від того, чи накладається така блокада на всі судна, чи накладається вибірково будь-яким чином проти суден під певним прапором або певної власності, або проти певних вантажів    чи екіпажів, або будь-яким іншим чином, або прямувати в район, де на нього поширюється або може поширюватися право воюючої сторони на обшук і/або конфіскацію;
4. (а) Власники можуть застрахувати від воєнних ризиків корпус і обладнання судна та інші свої інтереси (включаючи, але не обмежуючись, втрату заробітку і затримання, екіпаж і його ризики захисту і відшкодування), а страхові премії та/або платежі за таке страхування здійснюються їх власним коштом. (b) Якщо страховики такого страхування вимагають сплати страхових внесків та/або платежів через те, що, згідно з розпорядженнями фрахтувальників, судно перебуває або повинно увійти і залишатися в межах будь-якого району або районів, які визначені такими страховиками як такі, що підлягають додатковому страхуванню через воєнні ризики, то такі страхові внески та/або платежі повинні бути відшкодовані фрахтувальниками власникам одночасно з наступним платежем за фрахт;
5. Якщо за умовами найму власники несуть відповідальність за виплату екіпажу будь-якої премії або додаткової заробітної плати у зв`язку з плаванням у районі, який є небезпечним у порядку, визначеному зазначеними умовами, то така премія або додаткова заробітна плата повинна бути відшкодована власникам фрахтувальниками одночасно з наступним платежем за наймання судна;
6. Судно має право: - виконувати всі накази, вказівки, рекомендації або поради щодо відходу, прибуття, маршрутів, плавання в конвої, портів заходу, зупинок, пунктів призначення, розвантаження вантажу, доставки або будь-яким іншим чином, які віддаються урядом країни, під прапором якої плаває судно, або іншим урядом, законам якого підкоряються власники, або будь-яким іншим урядом, органом або групою, які мають повноваження вимагати виконання їхніх наказів або вказівок; (b) виконувати накази, вказівки або рекомендації будь-яких страховиків воєнних ризиків, які мають право давати такі накази, вказівки або рекомендації за умовами страхування воєнних ризиків; (c) виконувати умови будь-якої резолюції Ради Безпеки Організації Об`єднаних Націй, будь-яких директив Європейського Співтовариства, чинних наказів будь-якого іншого наднаціонального органу, якій має право видавати та віддавати такі накази, а також національних законів, спрямованих на забезпечення їх виконання, яким підпорядковуються власники, та підкорятися наказам і вказівкам тих, кому доручено їх виконання; (d) перенаправляти і вивантажувати в будь-якому іншому порту будь-якій вантаж або його частину, що може спричинити конфіскацію судна як перевізника контрабанди; (e) змінювати напрямок руху і заходити в будь-якій інший порт для заміни екіпажу або будь-якої його частини чи інших осіб на борту судна, коли є підстави вважати, що вони можуть бути піддані інтернуванню, ув`язненню або іншим санкціям;
7. Якщо відповідно до своїх прав, передбачених вищезазначеними положеннями цієї статті, власники відмовляються прямувати до портів завантаження або розвантаження, або до одного чи декількох з них, вони повинні негайно повідомити про це фрахтувальників. Жоден вантаж не повинен вивантажуватися в будь-якому альтернативному порту без попереднього повідомлення фрахтувальників про намір власників зробити це і з проханням призначити безпечний порт для такого вивантаження. Якщо фрахтувальники не призначать такий порт протягом 48 годин після отримання такого повідомлення і запиту, власники можуть вивантажити вантаж у будь-якому безпечному порту за власним вибором;
8. Якщо відповідно до будь-якого з положень підпунктів 2-7 цієї статті щось зроблено або не зроблено, це не вважається відхиленням, а розглядається як належне виконання цього договору.
- застереження про попереднє декларування вантажу ЄС ВІМСО (Балтійської та міжнародної морської ради) для сторін тайм-чартеру:
(a) якщо судно завантажує вантаж в будь-якому порту або місці ЄС, призначений для порту або місця за межами ЄС, або завантажує вантаж за межами ЄС, призначений для порту або місця ЄС, фрахтувальники повинні дотримуватися чинних Правил попереднього декларування вантажу ЄС (Поправка про безпеку до Митного кодексу Спільноти, Правила 648/2005; 1875/2006 і 312/2009) або будь-яких наступних поправок до них, а також повинні взяти на себе роль перевізника для цілей таких правил, від свого імені, за свій час і власним коштом:
(i) Мати номер ЕОRI (Реєстрація та ідентифікація економічного оператора);
(ii) Своєчасно надавати власникам відповідне підтвердження пункту (і) вище; та
(iii) Подати вантажну декларацію ЕNS (загальна декларація прибуття) в електронному вигляді до митниці країн-членів ЄС і одночасно надати її копію власникам.
(b) Фрахтувальники беруть на себе відповідальність і зобов`язуються відшкодувати, захистити і убезпечити власників від будь-яких збитків і/або шкоди (включаючи непрямі збитки і/або шкоду) і/або будь-яких витрат, штрафів, пені і всіх інших претензій будь-якого характеру, включаючи, але не обмежуючись судовими витратами, що виникають в результаті невиконання фрахтувальниками будь-якого з положень підпункту (а). Якщо таке невиконання призведе до будь-якої затримки, то, незважаючи на будь-яке положення цього договору про протилежне, судно залишається у оренді.
(c) Прийняття фрахтувальниками ролі перевізника відповідно до цієї статті і для цілей Регламенту ЄС про попереднє декларування вантажу не повинно завдавати шкоди ідентичності перевізника за будь-яким коносаментом, іншим договором, законом або нормативно-правовим актом.
* Рекомендована поправка: З моменту публікації застереження було зазначено, що Правила ЄС також застосовуються до вантажів, що ввозяться в ЄС, але призначені для портів за межами ЄС - це включає в себе вантажі, що знаходяться на боргу судна, а також перевантаження. Щоб врахувати вантажі, які в кінцевому підсумку не призначені для портів ЄС, ВІМСО рекомендує внести наступну поправку до другого рядка застереження: після слів «... завантажує вантаж за межами ЄС, призначений для порту або місця ЄС» додати наступні слова - «або проходять через порти або місця ЄС транзитом».
В матеріалах справи відсутні акт передачі відповідачем-2 судна COMET у фрахт третій особі, акт повернення третьою особою цього судна з фрахту відповідачу-2, докази надання третьою особою інструкцій щодо завантаження спірного вантажу на судно COMET у Одеському морському торговельному порту, Україна.
При цьому, відповідач-2 повідомив суду, що судно COMET було повернуто йому фрахтувальником (третьою особою) і, відповідно, прийнято з фрахту відповідачем-2 зі спірним вантажем та без повідомлення третьою особою інформації про вантажовласника цього вантажу, у зв`язку з закінченням строку дії договору фрахтування у червні 2022 року. 
Крім цього, відповідач-2 вказав, що після цього правочинів щодо продовження строку дії договору фрахтування між ним і третьою особою не укладалось. 

ІIІ. Інформація щодо відчуження спірного майна.
11.02.2022 між компанією FOSDYKE TRANSPORTATION LTD (продавець) та компанією TRONOX FRANCE SAS (покупець) був укладений договір № FT-110222/FOB (а.с. 77-91, т.1; а.с. 51-66, т. 10), за умовами якого продавець зобов`язався продати та доставити покупцю товар - концентрат ільменіту з Іршанської шахти України. Порт завантаження - термінал Бруклін-Київ, Одеський морський торговельний порт, Україна. Судно - призначається покупцем. Згідно умов договору погоджено здійснення поставки товару у розмірі 10000 т (+/- 10%), строк поставки - березень 2022 року. Дія договору - з дати підписання до 31.03.2022. 
Відповідно до п. 5.2. даного договору доставка товару вважатиметься такою, що відбулась та ризик, пов`язаний з власністю та правом власності на товару, переходить до покупця, коли товар буде завантажений на борт судна в порту завантаження.
Згідно з п. 5.4. цього договору вказаний перелік товаросупровідних документів: комерційний рахунок - 1 оригінал; коносамент - 3 оригінали, з яких 1 для вантажоодержувача, а 2 для TRONOX FRANCE; сертифікат ваги - 1 оригінал; сертифікат якості виробника - 1 оригінал; сертифікат походження - 1 оригінал. Один комплект буде доставлено кур`єром до «Rhenus», а один до покупця - «TRONOX FRANCE SAS», як зазначено нижче. Якщо доступний лише один оригінал документа, оригінал слід надіслати кур`єром до «Rhenus», а копію - до «TRONOX FRANCE SAS». У договорі вказана поштова адреса одержувача оригіналів 1 пакету документів - Rhenus LBH Partnership BV (Булеверф 50, 2987 VE Ріддеркерк, Нідерланди) та 1 комплекту оригіналів документів -  «TRONOX FRANCE SAS» (вул. Генерала де Голля, а/с 10059, 68801, Танн, Франція).
В матеріалах справи відсутні докази призначення компанією TRONOX FRANCE SAS на виконання умов договору від 11.02.2022 № FT-110222/FOB судна для перевезення товару в порту завантаження - термінал Бруклін-Київ, Одеський морський торговельний порт, Україна.
Листом від 26.02.2022 (а.с. 42-43, т.1, 108-110, т.1) компанія FOSDYKE TRANSPORTATION LTD повідомила компанію TRONOX FRANCE SAS про настання форс-мажорних обставин при виконанні договору від 11.02.2022 № FT-110222/FOB, у зв`язку з введенням в України воєнного стану та припинення роботи в країні усіх портів та залізниць.
У листі від 16.08.2023 (а.с. 105-107, т.1) компанія FOSDYKE TRANSPORTATION LTD направила компанії TRONOX FRANCE SAS повідомлення про припинення контракту від 11.02.2022 № FT-110222/FOB через форс-мажорні обставини, які виникли у зв`язку з військовою агресією РФ проти України.

18.02.2022 між Акціонерним товариством «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (продавець) та компанією EVICOR AG (покупець) був укладений контракт № 047/1-22 (а.с. 14-19, т.1), за умовами п. 1.1. якого продавець продає, а покупець купує продукцію виробництва філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (далі - товар) на умовах, що викладені у додатках до цього контракту, які є його невід`ємною частиною. 
Відповідно до п. 3.1., 3.2. контракту умови поставки товару: EXW, склад в терміналі ТОВ «Бруклін-Київ» на території ДП «МТП Одеса» згідно умов Incoterms 2020.  За згодою сторін, товар може відвантажуватись партіями від кількості товару, зазначеної у відповідному додатку до цього контракту. Датою поставки товару та датою передачі права власності від продавця покупцю вважається дата передачі товару покупцю, що підтверджується актом прийому-передачі товару, підписаним сторонами або уповноваженими експедиторами сторін, або продавцем та уповноваженим експедитором покупця.
Згідно з п. 3.3. контракту датою переходу ризиків випадкового знищення та/або пошкодження (псування) товару від продавця до покупця вважається дата вказана у акті прийому-передачі, підписаним сторонами або уповноваженими експедиторами сторін або продавцем та уповноваженим експедитором покупця (дата поставки товару). 
За умовами п. 3.6. контракту митне оформлення в країні продавця виконує продавець за власний рахунок.
Додатком № 1 до контракту (а.с. 19 - зворотна сторінка, т.1) погоджено здійснення поставки товару у кількості 5000 Мт +/- 20% у лютому-березні 2022 року, загальна вартість товару погоджена у розмірі 1385000 доларів США (277 доларів США за 1 Мт).
Аналогічний контракт між Акціонерним товариством «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (продавець) та компанією EVICOR AG (покупець) був укладений 14.02.2022 під № 027/1-22 (а.с. 20-25, т.1), яким погоджено здійснення поставки товару у кількості 5000 Мт +/- 20% у лютому-березні 2022 року за погодженою вартістю 1380000 доларів США (276 доларів США за 1 Мт).
На підтвердження обставини здійснення оплати вартості товару позивачем подано суду платіжний документ (а.с. 46-47, т.1) щодо іноземного платежу, згідно з яким 23.02.2022 позивачем було сплачено на користь АТ «Об`єднана гірнічно-хімічна компанія» грошові кошти в сумі 1299877,20 доларів США з посиланням у призначенні платежу на договір від 14.02.2022 № 027/1-22 та рахунок від 21.02.2022 № EV-3 за ільменіт. Також позивачем був здійснений платіж на суму 69000,00 доларів США на користь АТ «ОГХК» 23.02.2022 з посиланням у призначенні платежу на договір від 14.02.2022 № 027/1-22 та рахунок від 21.02.2022 № EV-3 за ільменіт (а.с. 54-55, т. 1).
На підтвердження обставини переходу права власності за цим контрактом на товар 23.02.2022 між Акціонерним товариством «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» та компанією EVICOR AG був підписаний акт прийому-передачі до контракту від 14.02.2022 № 027/1-22 (а.с. 30, т.1), відповідно до якого продавець передав, а покупець прийняв ільменітовий концентрат виробництва філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», що знаходиться на складі в терміналі ТОВ «Бруклін-Київ» на території Одеського морського порту, у кількості 2850,00 тонн, загальна вартість якого становить 786600,00 доларів США. У акті погоджено, що з моменту його підписання право власності на товар переходить від продавця до покупця.

23.02.2022 між компанією EVICOR AG (продавець) та компанією FOSDYKE TRANSPORTATION LTD (покупець) був укладений контракт № EF-110222/EXW (а.с. 26-28, т.1), за умовами якого продавець продає, а покупець купує продукцію виробництва філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (далі - товар) на умовах, що викладені нижче та у додатках до цього контракту, які є його невід`ємною частиною. 
Відповідно до п. 3.1. контракту умови поставки товару: EXW, склад в терміналі ТОВ «Бруклін-Київ» на території ДП «МТП Одеса» згідно умов Incoterms 2020. За згодою сторін, товар може відвантажуватись партіями від кількості товару, зазначеної у відповідному додатку до цього контракту. Датою поставки товару та датою передачі права власності від продавця покупцю вважається дата передачі товару покупцю, що підтверджується актом прийому-передачі товару, підписаним сторонами або уповноваженими експедиторами сторін, або продавцем та уповноваженим експедитором покупця. 
Згідно з п. 3.3. контракту датою переходу ризиків випадкового знищення та/або пошкодження (псування) товару від продавця до покупця вважається дата вказана у акті прийому-передачі, підписаним сторонами або уповноваженими експедиторами сторін або продавцем та уповноваженим експедитором покупця (дата поставки товару).
За умовами п. 3.5. контракту вантажовідправником товару вказано компанію EVICOR AG. У п. 3.8. контракту вказано адресу кінцевого вантажоодержувача товару в порту Роттердам - Rhenus LBH Partnership BV.
Відповідно до п. 3.9. контракту продавець в країні продажу - Україні, крім подання експортної митної декларації ЕК-10, зобов`язаний: 1) поставити товари, вільні для перепродажу та експорту з України; 2) здійснити митне оформлення товарів; 3) завершити митні процедури в країні продажу; 4) брати участь у процедурах митного контролю та інших адміністративних процедурах, необхідних для реєстрації та завершення експорту з України; 5) отримання дозволу на закриття експортної митної декларації; 6) виконувати митні формальності на митниці для фактичного перетину кордону товарами (вантажем). Ці обов`язки виконуються продавцем після дати поставки і передачі права власності на товар від продавця покупцеві і тривають до закінчення експорту.
Згідно з п. 4.1. контракту право власності на товар або його частину, а також усі ризики втрати або пошкодження товару або його частини і всі пов`язані з цим витрати переходять від продавця до покупця з дати поставки товару або частини товару. З дати поставки товару продавець не несе будь яких зобов`язань та ризиків щодо розвантаження та/або завантаження товару на будь-які транспортні засоби та/або у контейнери. Сторони узгоджують, що з дати поставки товару продавець не несе ніяких зобов`язань по сплаті будь-яких витрат пов`язаних з зберіганням, транспортуванням, та будь-яких інших витрат.
Згідно з п. 6.1., 6.2. контракту оплата за товар здійснюється у доларах США. Покупець виконує оплату за товар на наступних умовах: 100% передоплата за повну партію товару, зазначену у відповідному додатку. 
Відповідно до п. 9.2. контракту у випадку виникнення форс-мажорних обставин відповідні зобов`язання іншої сторони будуть призупинені в тій же мірі. За умовами п. 9.4. контракту якщо випадок форс-мажорних обставин триватиме більше трьох місяців, одна сторона письмово повідомляє іншу сторону про завершення дії цього контракту. У повідомленні про припинення дії контракту необхідно вказати дату завершення, яка не може бути меншою, ніж через п`ятнадцять календарних днів після дати повідомлення. Після того, як повідомлення про припинення контракту було належним чином надане, потерпіла сторона припиняє дію контракту датою закінчення, зазначеної в повідомленні. Сертифікат, виданий відповідною Торговою палатою країни-учасниці, є достатнім підтвердженням форс- мажорних обставин та їх тривалості.
Згідно з п. 14.5. контракту він набуває чинності з дня його підписання та діє до 31 березня 2022 року, а в частині взаєморозрахунків до їх повного завершення між сторонами. 
Відповідно до додатку № 1 до контракту (а.с. 29, т.1) погоджено здійснення поставки товару у кількості 9496 Мт +/- 10%, вартість якого погоджена у розмірі 320152 доларів США (337 долара за 1 Мт). Термін поставки товару - лютий 2022 року.
В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставини переходу права власності на товар по контракту від 23.02.2022 № № EF-110222/EXW від компанії EVICOR AG до компанії FOSDYKE TRANSPORTATION LTD, а саме відповідного акту прийому-передачі товару (п. 3.1. контракту). При цьому компанія EVICOR AG стверджує, що такого переходу прав власності не відбулось і саме вона є власником товару, відповідачі цю обставину не заперечують.
21.08.2023 компанія FOSDYKE TRANSPORTATION LTD направила компанії EVICOR AG повідомлення про форс-мажорні обставини, у зв`язку зі збройною агресією РФ проти України та про припинення, з огляду на ці обставини, дії контракту від 23.02.2022 № EF-110222/EXW з 05.09.2023 (а.с. 56-57, т.1).
В матеріалах справи наявна роздруківка перекладу офіційного тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс) в редакції 2000 року (а.с. 34-42, т.10), який містить тлумачення, зокрема, таких термінів умов поставки:
- EXW - EX WORKS (... named place) ФРАНКО-ЗАВОД (... назва місця):  термін "франко-завод" означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо поставки, в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі і т. ін.), без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб. Таким чином, цей термін покладає мінімальні обов`язки на продавця, а покупець несе всі витрати і ризики у зв`язку з перевезенням товару з площ продавця до місця призначення. Однак, якщо сторони бажають покласти на продавця обов`язки щодо завантаження товару в місці відправлення та всі ризики й витрати такого вантаження, це має бути чітко обумовлено шляхом включення відповідного застереження до договору купівлі-продажу. Цей термін не слід застосовувати, коли покупець не в змозі виконати експортні формальності, прямо чи посередньо. За таких обставин має застосовуватися термін FCA, за умови, що продавець погоджується нести витрати й ризики, пов`язані з завантаженням товару;
- FOB - FREE ON BOARD (... named port of shipment) ФРАНКО-БОРТ (... назва порту відвантаження): термін "франко-борт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. Термін FOB зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки у випадках перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом. Якщо сторони не мають намірів щодо здійснення поставки товару через поручні судна, слід застосовувати термін FCA.

IV. Обставини завантаження та митного оформлення спірного вантажу.
23.02.2022 Одеською митницею було здійснене митне оформлення та контроль судна COMET (ІМО 9146106), прапор Liberia, яке прибуло до причалу 46 Одеського морського торговельного порту без вантажу. 
У відповіді на запит відповідача-2 Одеська митниця повідомила про таке (а.с. 86, т.4): 23.02.2022 Одеською митницею було здійснено митне оформлення та контроль т/х COMET, ІМО 9146106, прапор Ліберія, який прибув до причалу № 46 Одеського морського торговельного порту без вантажу; відповідно до наявних баз даних, відсутні факти складання Одеською митницею протоколів про порушення митних правил стосовно вказаного судна та/або товару концентрат ільменітовий; 22.02.2022 експедиторами було надано до митного оформлення доручення на навантаження товару, яке було належним чином оформлене; звернення щодо вивантаження судна не надходило. 
До відповіді митницею надано загальну декларацію (а.с. 87, т. 4), згідно з якою судно COMET без вантажу зайшло до порту Одеси 23.02.2022. У декларації власником судна значиться компанія NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED, агентом - ТОВ «Арена Марин». 
ДП «АМПУ» у своїй відповіді від 16.02.2024 повідомило про таке (а.с. 92, т.4): судно COMET включено до графіку підходу суден в морський порт Одеса на підставі підтвердженої портовим оператором ТОВ «Бруклін-Київ» номінації експедиторської компанії ТОВ «ЮГЛ» від 11.02.2022; нотіс про підхід судна в порт наданий агентською компанією ТОВ «Арена Марин» від 19.02.2022 № 39-02/2022/AD. До відповіді надано, зокрема, нотіс про підхід судна від 19.02.2022, складений судновим агентом - ТОВ «Арена Марин» щодо судна COMET, та копію номінації ТОВ «ЮГЛ» від 11.02.2022 про підтвердження дати прийому судна COMET для завантаження вантажу ільменіту (а.с. 91-92, т. 4).
У період 23-25.02.2022 на судно COMET, ІМО 9146106, було завантажено 2850 МТ концентрату ільменіту, що визнається сторонами та підтверджується тальманськими листками (а.с. 66-71, 76-81, т.4). 
Згідно з відповіддю ДП «АМПУ» на адвокатський запит позивача (а.с. 14, т.14), за наявною у державного підприємства інформацією, завантаження будь-якого іншого вантажу, окрім концентрату ільменітового у кількості 2850 т, у період з лютого 2022 по 02.10.2024, на судно COMET не здійснювалось. 
Цю обставину також підтвердили позивач і відповідач-2. На підтвердження іншого в матеріалах справи відсутні докази. 
Відповідно до відповіді капітана Одеського морського порту від 06.10.2023 (а.с. 31, т.1) судно COMET знаходиться в Одеському морському порту. За поясненнями учасників справи судно COMET, завантажене концентратом ільменіту у кількості 2850 МТ, який є під митним контролем, станом на час розгляду справи продовжує знаходитись в Одеському морському порті.
На підтвердження обставини завантаження товару на судно COMET в матеріалах справи також містяться наступні докази:
1). Договір від 07.02.2022 на надання транспортно-експедиторських послуг № GL 07022 між компанією FOSDYKE TRANSPORTATION LTD (замовник) та компанією GLSystems Logistics OU (виконавець) (а.с. 128-142, т.12), відповідно до п. 1.1. якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати транспортно-експедиторські послуги, організувати перевезення вантажів та надавати інші послуги замовнику за погодженням сторін. 
Вид послуги, умови перевезення, вид вантажу, транспорту, вартість послуг виконавця, а також інші умови, пов`язані з виконанням цього договору, встановлюються в додатках або додаткових угодах до цього договору, які є його невід`ємною частиною (п. 1.2). 
За умовами п. 2.1. цього договору послуги виконавця, зокрема додаткові послуги, надаються на підставі письмових заявок (інструкцій) замовника. 
Пунктом 3.1. договору визначені обов`язки виконавця за цим договором, зокрема, виконавець зобов`язався: за дорученням та за рахунок замовника організувати перевезення та перевалку його вантажів на умовах, погоджених сторонами, а також надавати інші послуги замовнику за погодженням сторін; у разі необхідності, для виконання зобов`язань за договором укладати договори з транспортними організаціями: контейнерними лініями, перевізниками, складами зберігання та іншими організаціями; представляти інтереси замовника у взаємовідносинах з перевізниками, портами, державними органами та іншими організаціями у зв`язку з перевезенням, перевалкою, ТЕО вантажів замовника; у встановлений термін погоджувати з транспортними організаціями плани перевезень вантажу; узгоджувати з портом план подання вантажу до відвантаження та транспортних засобів до перевезення. Також виконавець зобов`язується узгоджувати з портом та всіма необхідними організаціями план подання будь-якого іншого транспорту (залізничного, автомобільного, морського, річкового), необхідного для транспортування вантажу; вести оперативний облік, контроль та звітність перевезень вантажу та регулярно надавати інформацію замовнику; оформляти за письмовим дорученням та письмовими інструкціями замовника необхідну товаросупровідну документацію; у розумний термін (не пізніше 3 днів після виконання) надавати замовнику інформацію про виконання цього договору та пересилати документацію, пов`язану з перевезенням; після надання послуг складати акт виконаних робіт/наданих послуг та надавати замовнику; у разі необхідності, здійснювати фрахтування (орендувати) транспортних засобів (автомобілі, вагони, морські, річкові та повітряні судна) для перевезення вантажів замовника. 
Термін дії цього договору згідно з пунктом 8.1. визначений до 31.12.2022. 
Додатком № 1 до договору від 07.02.2022 № GL 07022 (а.с. 142, т.12) погоджено, зокрема, що: виконавцем замовнику буде надано комплекс послуг з організації перевалки вантажу - ільменіт на терміналі Бруклін-Київ, Одеський морський торговельний порт, Україна; вартість послуг, передбачених п. 1 цього додатку, становить 12,2 долара США/тонна та включає: завантаження на борт судна, зачистку, накриття плівкою на складі; графік оплати послуг, передбачених п. 1 цього додатку: 50% - до постановки судна; 50% - проти копії коносаменту протягом 3 банківських днів після відвантаження вантажу (з правом утримання оригіналу коносаменту до здійснення повної сплати). 
Листом від 26.02.2022 (а.с. 143-144, т. 12) компанія GLSystems Logistics OU повідомила компанію FOSDYKE TRANSPORTATION LTD про настання форс-мажорних обставин при виконанні договору від 07.02.2022 № GL 07022 (введення в Україні воєнного стану), що може привести до призупинення або припинення надання послуг на території України. 
В матеріалах справи відсутні докази укладення з компанією GLSystems Logistics OU договору на надання транспортно-експедиторських послуг з учасниками даної судової справи;
2). На виконання вимог ухвали Господарського суду Одеської області від 10.06.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Глобал Лімітед» подало суду першої інстанції укладений з компанією GLSystems Logistics OU договір від 01.02.2019, доручення № 01 на іноземній мові без супроводження перекладу на українську мову (а.с. 30-42, т. 13). 
Також ТОВ «ЮГЛ» подало суду документальну інструкцію компанії GLSystems Logistics OU від 21.02.2022 ТОВ «ЮГЛ» (а.с. 47-48, т. 13) про видачу коносаменту на відвантаження у порту м. Одеси вантажу - ільменіту, 9200-9500 мт (на вибір власника) на судно Comet. Інструкція містить такі дані: коносамент вантажовідправника - FOSDYKE TRANSPORTATION LTD; порт призначення - Роттердам, Нідерланди; одержувач коносамента - Rhenus LBH PartnersShip BV. В інструкції також зазначено про необхідність виписати три оригінали коносамента - один одержувачу, два для покупця -  TRONOX FRANCE.
3). Доручення Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Глобал Лоджистік» від 22.02.2022 № 01 (а.с. 73-75, т.4) на відвантаження експортних вантажів - ільменітового концентрату на судно COMEТ, у загальній кількості 9496400 кг, що надійшли у 135 вагонах за відповідними накладними та ГТД. 
Доручення містить також наступні відомості: місце знаходження вантажу - склад № 47, ТОВ «Бруклін-Київ»; порт вивантаження - Роттердам, Нідерланди; країна призначення - Швейцарія; отримувач - компанія EVICOR AG; відправник - АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія». 
Це доручення містить печатку ТОВ «ЮГЛ» та Одеської митниці ДФС від 22.02.2022.
4). На запит відповідача-2 ТОВ «ЮГЛ» надало наступну інформацію (а.с. 129, т. 4): «навантаження товару на судно COMET було розпочато на підставі митної декларації, яка додається; митним органом було погоджено навантаження судна; представники вантажовласника та/або замовника портових послуг не звертались до ТОВ «ЮГЛ» після 24.02.2022 щодо організації та проведення робіт з вивантаження товару з судна COMET; ТОВ «ЮГЛ» не відомо щодо оплати фрахту або здійснення інших платежів на користь судновласника; Геннадій Піроговський у період лютий-листопад 2022 року займав посаду експедитора товариства». 
До відповіді долучено копію митної декларації форми МД-2 (а.с. 130, т. 4), яка містить, зокрема, такі дані: відмітка митного органу від 22.02.2022; відправник - АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія»; одержувач - компанія EVICOR AG; декларант - ТОВ «ЮГЛ»; особа, відповідальна за фінансове врегулювання -  АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія»; умови поставки - EXW, склад ТОВ «Бруклін-Київ»; країна призначення - Швейцарія.
5). Лист від 01.08.2023 № 6135 (а.с. 33, т. 1) ТОВ «Юнайтед Глобал Лоджистік» на адвокатський запит позивача від 26.07.2023 про те, що: «21.02.2022 4709700 кг вантажу - концентрат ільменітовий, виробник - філія «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» було заявлено у режимі «експорт»; у зв`язку з тим, що ТОВ «Юнайтед Глобал Лоджистік» було заявлено про настання форс-мажорних обставин та призупинення виконання договірних зобов`язань з філією «ІГЗК» АТ «ОГХК» та у подальшому розірвання договору в односторонньому порядку, товариство не володіє інформацією щодо митного режиму, у якому перебуває вантаж, а також змін митного режиму як щодо усього вантажу, зазначеного у контрактах, укладених АТ «ОГХК» із покупцем, так і вантажу, навантаженого на судно COMET».
6). Адвокатський запит представника відповідача-2 від 02.02.2024 до ТОВ «Бруклін-Київ» (а.с. 57-58, т.4), в якому він просив надати інформацію щодо обставин навантаження спірного вантажу на судно COMET, щодо можливості його вивантаження, щодо осіб, які приймали участь у цих операціях, щодо обставин перебування судна у порту Одеси тощо. При цьому, як вказано у запиті, згідно з наданою компанією NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED інформацією, 23.02.2022 за дорученням компанії FOSDYKE TRANSPORTATION LTD у Одеському морському порту почалось завантаження товару на судно, послуги з навантаження надавались портовим оператором ТОВ «Бруклін-Київ». З аналогічними запитами представник відповідача звертався до Одеської митниці, ДП «АМПУ», ТОВ «ЮГЛ», ТОВ «Арніка Шіпінг Сервіс», ТОВ «Арена Марин» (а.с. 84-85, 88-89, 127-128, 131-132, 153-154, т.4).
7). Відповідь на вищевказаний запит (а.с. 59-60, т.4), в якій ТОВ «Бруклін-Київ» надало наступну інформацію: 
« 1) навантаження товару (концентрат ільменітовий) на судно т/х COMET, IMO 9146106 було розпочато на підставі виданого ТОВ «Юнайтед Глобал Лоджистік», завізованого у митниці доручення на відвантаження; 
2) ТОВ «Бруклін-Київ» було узгоджено прийом та надано згоду на постановку судна т/х COMET, IMO 9146106 у морський порт Одеса під обробку та інші операції згідно заявки ТОВ «Юнайтед Глобал Лоджистік»; 
3) доручення на навантаження товару (концентрат ільменітовий) на судно т/х COMET, IMO 9146106 погоджені митним органом; 
4) капітан (агент) судна т/х COMET, IMO 9146106 не вручив портовому оператору ТОВ «Бруклін-Київ» нотіс про готовність судна до обробки і обслуговування; 
5) портовий оператор ТОВ «Бруклін-Київ» та адміністрація судна т/х COMET, IMO 9146106 склали акт готовності судна до вантажних операцій; 
6) замовником портових послуг ТОВ «Бруклін-Київ» щодо проведення вантажних операцій на судно т/х COMET, IMO 9146106 є ТОВ «Юнайтед Глобал Лоджистік»; 
7) компанія, яка виступала в якості вантажовласника товару (концентрат ільменітовий), що був завантажений на судно т/х COMET, IMO 9146106 в лютому 2022 року, зазначена в доручені на відвантаження експортних вантажів від 22.02.2022 № 01; 
8) представники вантажовласника та/або замовника портових послуг до ТОВ «Бруклін-Київ» після 24.02.2022 щодо організації та проведення робіт з вивантаження товару (концентрат ільменітовий) з судна т/х COMET, IMO 9146106 на термінал з метою звільнення вказаного судна не зверталися; 
9) представники судновласника (зокрема, судновий агент ТОВ «АРНІКА ШІПІНГ СЕРВІС» в особі ОСОБА_3) звертались до ТОВ «Бруклін-Київ» щодо отримання інформації та контактних даних вантажовласника товару (концентрат ільменітовий) та/або можливості та організації проведення робіт з вивантаження товару (концентрат ільменітовий) з судна т/х COMET, IMO 9146106 шляхом телефонної розмови з ОСОБА_2; 
10) пан ОСОБА_2, станом на лютий-листопад 2022 року і по теперішній  час, є дійсним співробітником ТОВ «Бруклін-Київ» і займає посаду начальника ВПК ТОВ «Бруклін-Київ».» 
До відповіді на адвокатський запит ТОВ «Бруклін-Київ» були надані такі документи, які частково супроводжуються перекладом на українську мову (а.с. 60-83, т.4): 
- доручення на відвантаження експортних вантажів від 22.02.2022 № 01; 
- заявку ТОВ «ЮГЛ» від 11.02.2022 № 00012/СГ на адресу ТОВ «Бруклін-Київ», ОФДП «АМПУ» з проханням підтвердити приймання судна COMET у період 23-27.02.2022 для завантаження вантажу - ільменітового концентрату у кількості 10000 Мт; 
- копію витягу з договору на переробку вантажів від 17.18.2018 № 636-ПР, укладеного між ТОВ «Бруклін-Київ» та ТОВ «ЮГЛ»; 
- довідку від 06.02.2024 № 14/вк, якою підтверджено, що ОСОБА_2 працює у ТОВ «Бруклін-Київ» з 01.06.2011 та з 23.01.2019 на час надання відповіді займає посаду начальника виробничо-перевантажувального комплексу товариства;
- копії тальманських листків; копію інструкції ТОВ «ЮГЛ» від 23.02.2022 № 00023/СП з проханням запланувати завантаження судна COMET, вантаж - ільменітовий концентрат у кількості 9496,400 Мт на 23.02.2022 другу половину дня на причалі № 43, 46;
- копію декларації про готовність судна COMET для виконання вантажний операцій, яка складена 23.02.2022 у порту Одеси представниками портового оператора та судна COMET.
8). Документальна інструкція (лише для митних цілей) від 25.02.2022 (а.с. 64-65, т.1), яка видана компанією EVICOR AG, адресована компанії Glsystems Logistics та містить такі дані: судно Comet; вантаж - ільменіт; тоннаж - 9200-9500 метричних тонн (за розсудом судновласника); вантажовласник за коносаментом - компанія EVICOR AG; порт призначення - Роттердам, Нідерланди; вантажоодержувач за коносаментом - Rhenus LBH PartnersShip BV. Цей документ містить печатку компанії EVICOR AG.
9). Відповідь на адвокатський запит позивача, в якій компанія FOSDYKE TRANSPORTATION LTD повідомила про таке (а.с. 123-125, т.12): «Товар (ільменітовий концентрат) за договором № EF-110222/EXW від 23.02.2022, укладеним з EVICOR AG, компанією FOSDYKE TRANSPORTATION LTD не закуповувався; FOSDYKE TRANSPORTATION LTD не отримала жодних прав власності, жодних прав на розпорядження товаром (ільменітовий концентрат), жодного поставленого товару за договором № EF-110222/EXW від 23.02.2022; термін дії договору № EF-110222/EXW від 23.02.2022 між EVICOR AG та FOSDYKE TRANSPORTATION LTD закінчився 31 березня 2022 року без будь-якого виконання та будь-яких платежів; договір № FT-110222/FOB між FOSDYKE TRANSPORTATION LTD та TRONOX FRANCE SAS було розірвано через форс-мажор без будь-якого виконання та будь-яких платежів; договір № GL 070222 на надання експедиторських та інших послуг від 07.02.2022, укладений між FOSDYKE TRANSPORTATION LTD та GLSystems Logistics OU, не виконано у зв`язку з форс-мажорними обставинами; GLSystems Logistics OU повністю повернула передоплату, яку здійснила Fosdyke Transportation LTD, у зв`язку з невиконанням договору, експедиторські послуги не надані; Fosdyke Transportation LTD не надала жодних інструкцій стосовно завантаження/припинення завантаження/розвантаження тощо; Fosdyke Transportation LTD не мала придбаного товару (ільменітового концентрату) та, відповідно, не мала права власності чи права розпоряджатись товаром.»
10). Лист FOSDYKE TRANSPORTATION LTD від 12.04.2022 до компанії GLSystems Logistics OU (а.с. 157-158, т.12) щодо повернення сплачених коштів за договором від 07.02.2022 № GL 07022, у зв`язку з невиконанням зобов`язань сторонами. 
На підтвердження обставини повернення коштів до матеріалів справи долучені копії виписок з банку (а.с. 151-156, т.12).
11). Лист ТОВ «Арніка Шіпінг Сервіс» від 20.03.2024 за вих. № 1-20.3.2024 (а.с. 133-134, т. 4) про таке: «Товариство почало виконувати функцію суднового агенту (основного) для судна COMET відповідно до номінації від компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED від 31.05.2023; функцію основного агента було надано після неможливості виконання своїх обов`язків агентом ТОВ «Арена Марин»; з моменту приходу судна в порт Одеси та по 31.05.2023 ТОВ «Арніка Шіпінг Сервіс» виконувала функцію «протектінг агента» та представника судновласника; відповідно до інформації, наданої ТОВ «Бруклін-Київ», замовником навантаження судна є компанія ТОВ «ЮГЛ»; ТОВ «Арніка Шіпінг Сервіс» не володіє інформацією усної чи письмової форми щодо звернення представників вантажовласників та/або замовника портових послуг до ТОВ «Бруклін-Київ» та/або інших осіб після 24.02.2022 щодо організації та проведення робіт з вивантаження товару з судна на термінал, з метою звільнення вказаного судна.» 
На підтвердження номінації ТОВ «Арніка Шіпінг Сервіс» як агента судновласника - NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED щодо суден, які знаходяться в Одеському порту, до відповіді на запит долучено копію номінації від NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED (а.с. 135-140, т. 4). 
Також в матеріалах справи міститься лист компанії BLUMENTHAL ASIA PTE.LTD. від 07.09.2020 (а.с. 144-145, т. 4) щодо номінації ТОВ «Арніка Шіпінг Сервіс» діяти як головного привілейованого агента компанії в Україні.
12). Нотаріальна заява свідка - фізичної особи ОСОБА_3 , в якій останній виклав свої пояснення щодо обставин, які мають значення для вирішення цієї справи, зокрема, щодо заходів, які були вжиті свідком, як уповноваженою особою ТОВ «Арніка Шіпінг Сервіс», з метою встановлення особи/компанії, яка є власником спірного вантажу, завантаженого на судно COMET (а.с. 42-43, т.4). У цій заяві свідок свідчить, зокрема, про таке: у лютому 2022 року компанія ТОВ «Арніка Шіпінг Сервіс» отримала від власника судна - компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED номінацію (Блюменталь-Азія від 07.09.2020) на виконання функцій морського агента (агент судновласника) судна з моменту його заходу до Одеського морського порту 21.02.2022; з моменту початку повномасштабного вторгнення РФ в Україну 24.02.2022 та до теперішнього часу судно залишається пришвартованим в Одеському морському порту, завантаженим товаром - ільменітовим концетратом, навантаження на судно зупинилось 24.02.2022 о 20:00; приблизно у червні-липні 2022 року свідку стало відомо про можливість здійснення виходу суден з Одеського морського порту в рамках Ініціативи з безпечного транспортування зерна та харчових продуктів з українських портів 2022 року (далі - Зернова ініціатива), у зв`язку з чим судновласник доручив морському агенту здійснити всі можливі дії для пошуку представників вантажовласника, вантажовідправника та інших причетних до перевезення товару сторін для вирішення питання про його термінове вивантаження; у середині липня 2022 року свідок особисто відвідав офіс терміналу портового оператора ТОВ «Бруклін-Київ» та мав розмову з начальником виробничо-перевантажувального комплексу цього товариства ОСОБА_2, який повідомив, що портовий оператор не має дозволу на продовження вантажних операцій чи вивантаження товару з судна без дозволу власника вантажу; у середині липня 2022 свідок провів телефонні переговори зі співробітником компанії-експедитора ТОВ «Юнайтед Глобал Лоджистік» ОСОБА_4 , який порадив звернутись до директора компанії. У свою чергу, директор ТОВ «Юнайтед Глобал Лоджистік» ОСОБА_5 повідомив, що не отримував доручення від власника вантажу щодо продовження навантаження товару на судно чи його вивантаження, при цьому ОСОБА_5 відмовився повідомляти дані щодо власника вантажу та його контакти, посилаючись на комерційну таємницю; після вивчення наявної на судні декларації на вантаж свідок прийняв рішення звернутись до вказаної у декларації компанії-вантажовідправника - FOSDYKE TRANSPORTATION LTD. Так, свідок вказує, що знайшов контакти представництва цієї компанії у м. Києві та 03.11.2022 направив письмовий запит до LLC «Fosdyke Group» після чого 04.11.2022 була отримана відповідь про те, що власником вантажу є компанія EVICOR AG, про що в подальшому було повідомлено судновласника; за запити свідка співробітники Одеської митниці повідомили, що не можуть надати будь-яку інформацію про товар, у тому числі і про власника, адже ця інформація є конфіденційною. Також співробітниками митниці було повідомлено, що вивантажити товар, який перебуває під митним контролем, з судна на термінал неможливо без згоди власника цього товару; наскільки відомо свідку, після того, як ним було повідомлено судновласнику дані щодо власника товару судновласник неодноразово звертався до компанії EVICOR AG із запитами та вимогами про вивантаження товару та відшкодування витрат судновласника, проте представники компанії EVICOR AG тривалий час заперечували обставину того, що ця компанія є власником спірного товару; приблизно 10.08.2023 зі свідком зв`язався юрист компанії «INTERLEGAL» ОСОБА_6 , який представився представником компанії EVICOR AG та запропонував передати судновласнику усний запит щодо вивантаження товару. У відповідь свідок повідомив, що за його даними у квітні 2022 судновласник повідомив фрахтувальника, що вантаж притримується перевізником до повного виконання грошових зобов`язань перед ним шляхом сплати фрахту, відшкодування витрат, оплати за простій, тощо; до початку та вже з початком роботи Зернової ініціативи до свідка неодноразово звертались представники компаній зернотрейдерів, експортерів зернової продукції, а також фрахтові брокери, які були зацікавлені у задіянні судна COMET для вивезення зернової продукції, проте вказане було неможливим, у зв`язку з находженням на судні спірного товару, який неможливо вивантажити без згоди власника, у зв`язку з чим всі пропозиції були відхилені, а судно продовжило свій простій у порту. 
Додатком до заяви свідка є роздруківка електронного листування (а.с. 44-46, т. 4), з якої вбачається, зокрема, таке: 03.11.2022 ОСОБА_7 звернувся до представника компанії FOSDYKE TRANSPORTATION LTD з проханням надати будь-яку інформацію щодо власника вантажу, завантаженого на судно COMET; у відповідь ОСОБА_8 04.11.2022 було направлено лист з інформацією про те, що власником вантажу є EVICOR AG та наведені відомості щодо цієї компанії;
13). Нотаріальна заява свідка ОСОБА_2 (а.с. 104-105, т.10), який працює у ТОВ «Бруклін-Київ» на посаді начальника виробничо-перевантажувального комплексу, про таке: у середині липня 2022 свідок мав телефонну розмову з ОСОБА_3 , диктором ТОВ «Арніка Шіпінг Сервіс», який представився агентом судна т/х COMET; під час розмови було обговорено технічну спроможність вивантаження вантажу (концентрат ільменітовий) з судна на склад ТОВ «Бруклін-Київ»; ОСОБА_2 запевнив ОСОБА_3 , що зробить все можливе для вивантаження судна, проте для цього необхідно поспілкуватись з експедитором ТОВ «Юнайтед Глобал Лоджистік», яке є безпосереднім клієнтом терміналу на підставі діючого договору та здійснював організацію перевезення вантажу на термінал та завантаження його на судно (доручення, інструкції); щодо власника вантажу ОСОБА_2 зазначив, що не володіє такою інформацією; під час розмови з ОСОБА_3 у листопаді 2022 року ОСОБА_2 повторно підтвердив технічну спроможність вивантаження судна силами терміналу, якщо будуть доручення та інструкції від компанії ТОВ «Юнайтед Глобал Лоджистік».
При цьому в матеріалах справи відсутні договори щодо морського перевезення товару на судні COMET у спірних правовідносинах, сторонами в яких є: позивач, відповідачі, третя особа чи інші особи. Також в матеріалах справи відсутні дво- чи тристоронні договори у письмовій формі, які підтверджують наявність договірних зобов`язань у спірних правовідносинах безпосередньо між компанією EVICOR AG та компанією NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED, в тому числі щодо зберігання чи притримання вантажу на судні COMET.

V. Обставини пошуку власника спірного вантажу.
29.09.2022 представники компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED направили електронний лист на адреси, у тому числі, уповноважених осіб компанії EVICOR AG, в якому повідомили про їх залучення як юристів власників судна COMET, а також просили надати інформацію щодо власника вантажу. Як вказано у цьому листі, фрахтувальник за тайм-чартером компанія Bonja Vapur Acenteligi ve Ticaret Ltd Sirketi відповідної інформації судновласнику не надала (а.с. 48-49, т.1). В цьому листі NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED не вказано про наявність зобов`язання у вантажовласника вивантажити вантаж з судна COMET, не встановлені строки для вивантаження вантажу і не вказано про наявність грошових вимог до вантажовласника і строки їх виконання. Також компанія NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED не вказала про вчинення нею одностороннього правочину про забезпечення виконання зобов`язання у виді притримання вантажу судні COMET, у випадку невиконання певного зобов`язання. В матеріалах справи відсутня письмова відповідь від компанії EVICOR AG на цей лист.
01.11.2022 відповідач-2, посилаючись на розмову компанії EVICOR AG з судновласниками від 31.10.2022, знову звернувся до позивача з іншим листом (а.с. 50-51, т.1), в якому наголосив, що судновласники зберігали вантаж компанії EVICOR AG протягом останніх восьми місяців (розрахунковим шляхом з 01.03.2022), діяли як зберігачі і мають право на винагороду і відшкодування витрат, які оцінена відповідачем-2 у розмірі 475000 доларів США, для врегулювання спірних питань з встановленням строку для розгляду цієї пропозиції - до 02.11.2022 о 17:00.
Далі, в матеріалах справи наявна роздруківка з електронного листування (а.с. 46-56, т. 4), при дослідженні якого було встановлено з пояснень сторін, що листування здійснювалось між представниками компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED та компанії EVICOR AG. З цієї переписки вбачається, зокрема, таке:
-  у відповіді на лист від 01.11.2022, 07.11.2022 представник позивача наголосив, що компанія EVICOR AG не має відношення до судна та фрахтувальника, а отже слід звернутись до компаній, які зафрахтували судно і вирішити з ними відповідне питання;
- у листі від 15.11.2022 представник відповідача-2 відзначив таке: відносини між позивачем та судном полягають у тому, що судно (і його власники) доглядають за вантажем позивача з лютого, а тому враховуючи, що вантаж належить Evicor, за таких обставин між Evicor і власниками судна існують відносини «відповідального зберігання», які дають судновласникам право на винагороду від Evicor за зберігання вантажу. Судновласники повторно надіслали свою пропозицію щодо згоди на виплату їм від Evicor 475000 доларів США в рамках повного й остаточного врегулювання будь-яких претензій;
- у листі від 23.11.2022 представник відповідача-2 наголосив, зокрема, що судновласники отримали інформацію від свого агента в Одесі, що адміністрація порту вимагає вивантаження вантажу та виходу судна з порту. Власники судна чітко дали зрозуміти, що хочуть повернути вантаж Evicor за виплату належної винагороди та компенсації за догляд за вантажем Evicor протягом останніх восьми місяців. Власники запропонували здійснити їм виплату в 450000 доларів США за це. У випадку, якщо Evicor не зможе співпрацювати з власниками, Evicor та їхні страховики вантажу ризикують повністю втратити вантаж. Зараз Evicor та їхні страховики мають можливість повернути вантаж до Одеси, проте Evicor та страховики повинні діяти просто зараз. За цих обставин Evicor тепер має підтвердити, що компанія сплатить вищезазначену суму та здійснить доставку вантажу з судна в Одесі;
- у листі від 30.11.2022 представник позивача відзначив про таке: представник позивача повідомив про відсутність договірних відносин між позивачем та відповідачем-2; Evicor AG не є власником вантажу або фрахтувальником згідно з договором перевезення вантажу; компанія Evicor AG продала товар на умовах EXW на складі в терміналі ТОВ «Бруклін- Київ» на території ДП «МТП Одеса»; як відомо, з 24 лютого 2022 року на території України триває війна, щодня існує висока загроза повного знищення судна та товару у результаті ракетних ударів; зобов`язання зберігача повинні показувати, що він належним чином зберіг товар і тому це є невід`ємною частиною зобов`язання відповідача-2 щодо перевезення товару відповідно до загальних принципів англійського права та Гаазьких правил; у цій ситуації відмова відповідача-2 вивантажити товар із судна надалі виключає можливість використання виняткових обставин (форс-мажорні обставини і т.д.) у разі часткової втрати або повної втрати товару. Зобов`язання відповідача-2 щодо належного збереження товару може бути виконано лише після того, як товар буде повністю розвантажено;
- 03.02.2023 представник відповідача-2 направив позивачу лист такого змісту: «ми посилаємося на ваше повідомлення нижче, у якому ви стверджуєте, що «Evicor AG не є власником вантажу». Нещодавно ми отримали вкладене листування від 30 вересня 2022 року, у якому компанія Evicor вказала наступне: «Якщо ви підтвердите, що Evicor AG є власником вантажу... я з радістю це зроблю». Пан Прінц відповідає: «Так, ми це підтверджуємо». Тому власники «КОМЕТ» вимагають від Evicor однозначного підтвердження змісту цього електронного листа. Компанія Evicor як власник вантажу тепер має також негайно (а) підтвердити свої пропозиції щодо виплати винагороди власникам за збереження вантажу з 24 лютого 2022 року та (б) затвердити практичні кроки, які вживаються для вилучення вантажу з судна. Власники вимагають вашої відповіді до 12:00 за лондонським часом у понеділок, 6 лютого 2023 року. В матеріалах справи відсутнє вкладене листування від 30.09.2022, на яке йдеться посилання у вищевказаному листі;
- з посиланням на лист від 03.02.2023 представники відповідача-2 звернулись до позивача 06.02.2023, враховуючи, що від позивача не було отримано відповіді;
- 07.02.2023 позивач направив відповідачу-2 лист, зокрема, такого змісту: «Наша компанія із самого початку хотіла допомогти судновласнику та всім іншим сторонам, які беруть участь у транспортній угоді, тому що ми всі опинились у складній ситуації, спричиненій війною, яка почалася в Україні 24 лютого 2022 року. За висновком Торгово-промислової палати України військову агресію Російської Федерації проти України визнано обставиною непереборної сили. Наша сторона хотіла вирішити цю ситуацію, допомогти розвантажити вантаж і робила все, щоб завантажити зерно на судно і залишити порт. Але після телефонних переговорів із судновласником ми передумали. Судновласник вирішив отримати компенсацію від усіх учасників цієї угоди. Ми отримували погрози від згаданого судновласника, що якщо ми йому не заплатимо, він не вивантажить вантаж. Крім того, судновласник повідомив, що на той момент його збитки становили 3,5 мільйона євро і ми мали покрити щонайменше половину з них. Пізніше судновласник надіслав нам листа з вимогою сплатити близько 450 тисяч євро, після чого він погодиться вивантажити вантаж. Він навіть не взяв до уваги наші аргументи про те, що ми опинилися у форс-мажорній ситуації. Усі погрози на нашу адресу ми вважаємо неприйнятними. Якби судновласник розв`язав цю справу без погроз, ми б спільними зусиллями змогли вирішити проблемну ситуацію, допомогли б швидко розвантажити судно влітку 2022 року і судно вийшло б із порту України й могло б продовжити роботу, а також принести відповідний прибуток. Проте судновласник замість справедливого рішення швидко розвантажити судно та залишити порт вирішив отримати несправедливу компенсацію від інших учасників угоди. Враховуючи все вищезазначене, ми уважно переглянули наші документи за цією угодою та встановили, що Evicor AG не є власником вантажу або фрахтувальником згідно договору перевезення вантажу. Компанія Evicor AG продала товар на умовах EXW на складі в терміналі ТОВ «Бруклін-Київ» на території ДП «МТП Одеса». Таким чином, ми вважаємо ваші претензії необґрунтованими. Нам дуже шкода, що Судновласник відмовився розвантажувати судно та висуває претензії не тій стороні.»;
- 07.02.2023 представником відповідача-2 було надано наступну відповідь на вищевказаний лист: «Шановний пане! Не визнаючи нічого, що ви кажете нижче, ваша позиція щодо права власності на вказаний нижче вантаж прямо суперечить електронному листу пана Прінца до Fosdyke від 30 вересня 2022 року. Кому, ви кажете, Evicor продала вантаж? Вам заплатили за вантаж?».
Також, в матеріалах справи наявна інша переписка електронною поштою, яка велась між представниками позивача і відповідача-2 (а.с. 35-41, т.1). З цієї переписки вбачається, зокрема, таке:
- електронним листом від 01.09.2023 позивач, за результатом спілкування між сторонами, направив відповідачу-2 пропозицію зацікавленої сторони. Вкладенням до цього листа є лист позивача з таким змістом до відповідача-1 (44-45, т.1): Компанія Evicor AG звертається як зацікавлена особа, а не вантажовласник, в якій позивач запропонував укласти договір на наступних умовах: позивач бере на себе обов`язок відшкодувати вартість: перешвартування судна до причалу терміналу; вивантаження вантажу із судна на термінал; офіційних державних митних формальностей; внутрішньопортових експедиторських операцій в період вивантаження вантажу; позивач за таких умов бере на себе зобов`язання надати відповідачу-1 протягом 24 годин після підписання контракту докази того, що позивач є власником вантажу; в цей же час, відповідач-1 бере на себе зобов`язання: підготувати судно у повному обсязі до виконання вантажних операцій; подати судно (не перешкоджати та дати капітанові необхідні інструкції) в узгоджену дату до причалу терміналу; не перешкоджати жодним чином всьому процесу розвантаження вантажу з судна в узгоджену дату. При цьому позивач наголосив, що не готовий нести інші фінансові витрати, оскільки компанія EVICOR AG як і компанія Johann M.K. BLUMENTHAL GmbH & Co. KG, є постраждалою стороною за результатом угоди, яка не відбулась, в якій жодна із зазначених компаній не була учасником. Позивач встановив, що ця пропозиція є дійсною до 07.09.2023 о 18:00 за київським часом;
- 15.09.2023 позивач направив відповідачу-2 лист, в якому наголошував на понесенні збитків при виконанні контракту щодо продажу спірного товару, при цьому позивач зазначив, що готовий всіляко сприяти в межах своїх повноважень у виведенні судна з порту; 
- у відповіді від 19.09.2023 на вищевказаний лист, відповідач-2 зазначив, що судновласник зазнав більших збитків та наголошував, що позивач має здійснити оплату судновласнику, якщо він бажає отримати вантаж: немає сплати - немає вантажу. Крім цього, відповідач-2 пропонував два варіанти для вирішення спірних питань: утримати на борту 2,686 метричних тонн титанової руди та завантажити додаткові 6,230 млн тонн зерна, а далі відправитись до пункту призначення та доставити титанову руду вантажоодержувачу за вказівками позивача або утримати на борту 2,686 метричних тонн титанової руди та завантажити до додаткових 7,014 метричних тонн початкового вантажу титанової руди (максимальна загальна вага 9,700 метричних тонн), а далі відправитись до пункту призначення та доставити титанову руду вантажоодержувачу за вказівками позивача, між цим, позивачу було запропоновано зв`язатись з судновласником для вирішення питання щодо оплати його послуг з погодженням відповідної суми; 
- у відповіді від 20.09.2023 на лист відповідача-2 позивач, зокрема, посилається на те, що власником судна COMET є відповідач-1, та наголосив, що: позивач не є відповідальною особою у виникненні спірної ситуації, яка відноситься до форс-мажорних обставин через збройну агресію РФ проти України; позивач вважає, що претензії судновласником мають бути заявлені до фрахтувальника; позивач наголосив, що пропозиція відповідача-2 щодо вивезення товару є некоректною, адже з огляду на його технічні характеристики міжнародне переміщення вантажу без відома органів контролю України є неможливим; позивач наголосив, що він пропонував сплатити відповідачу-2 кошти за швартові операції, вантажні операції і супутні видатки, проте відповідач цю пропозицію відхилив; позивач наголосив, що відповідач-2 не скористався пропозицією компаній Louis Dreyfus та Brooklyn Kyiv щодо вивантаження спірного товару та завантаження зерна, що дозволило б судну покинути порт Одеси; позивач пропонував відповідачу-2 сплатити 50000 євро та додатково витрати за вивантаження вантажу і вартість швартових операцій, які будуть ще більше ніж 50000 євро; для розгляду пропозиції позивач встановив строк до 8 години вечора 22.08.2023; 
- у листі від 20.09.2023 відповідач-2: відхилив, як він вважає, неправдиві звинувачення позивача; зазначив, що остання пропозиція позивача занизька; власники пропонували провести телефонний дзвінок 21.09.2023;
- 21.09.2023 позивач направив відповідачу-2, як судновласнику, лист з офіційною вимогою (а.с. 52-53, т.1) про повернення спірного товару та наголосив, що немає достатніх підстав для організації онлайн зустрічі чи дзвінка, проте позивач погодився провести зустріч, у разі прийняття відповідачем-2 пропозиції компанії EVICOR AG; 
- у листі від 21.09.2023 відповідач-2 наголосив, що судновласник концептуального погоджується з пропозицією позивача від 01.09.2023, проте сторонам необхідно дійти згоди щодо суми, яка має бути сплачена позивачем за зберігання майна;
- у листі від 22.09.2023 позивач наголосив, що тимчасова пропозиція діяла до 7 вересня, а остання пропозиція датована 20 вересня та діє до кінця цього дня;
- у листі від 22.09.2023 відповідач-2 відзначив, що є три варіанти для погодження домовленостей щодо вивантаження товару, а саме: варіант 1 - визначити суму, яка має бути сплачена відповідачу-2 у євро, наступним чином: середнє значення між пропозицією позивача 50000 та пропозицією відповідача-2 475000 = 262500, або варіант 2 - позивач вносить забезпечення у вартість вантажу або варіант 3 - вантаж буде знято під варту, доки між сторонами не буде узгоджено платіж або рішення суду. За поясненнями відповідача-2, позивач не надав відповіді на останній лист, а в матеріалах така відповідь відсутня. 
З вищевказаної переписки вбачається, що фактично позивач вважав, що він веде листування з відповідачем-1 та саме відповідача-1 позивач вважав судновласником. Між цим, у судовому засіданні представник відповідача-2 не заперечив щодо ведення переписки з позивачем, повідомивши, що переписку з представником позивача вели юристи відповідача-2, як представники судновласника.
Під час розгляду справи судом першої інстанції, 12.07.2024 представники компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED звернулись з листом до представників компанії EVICOR AG, в якому просили розглянути питання можливості вивантажити спірний товар з судна до узгодженого сторонами місця зберігання на час розгляду судом справи № 916/4469/23, з метою уникнення ризиків знищення товару, у зв`язку з обстрілами РФ території порту та для надання можливості судну покинути порт Одеси (а.с. 127-130, т.13). 
У відповіді на вищевказаний лист (а.с. 131-135, т.13) представники позивача відзначили, що: представник відповідача-2 не обґрунтував обставини збільшення кількості випадків обстрілів портової інфраструктури у порівнянні з періодом, коли позивач у 2023 році пропонував вирішити спірні питання; представник відповідача-2 не обґрунтував відсутності ризиків знищення товару у іншому місці, у разі його перевантаження; строки розгляду справи збільшуються саме у зв`язку з поданням компанією NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами; компанія EVICOR AG не погоджується щодо пропозиції про здійснення розподілу вартості зберігання вантажу між обома сторонами (власником вантажу та судновласником); за позицією компанії EVICOR AG судновласник може вивантажити вантаж з судна без отримання додаткових інструкцій; пропозиція компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED суперечить комерційним інтересам компанії EVICOR AG, при цьому представник позивача наголошує, що спір виник саме у зв`язку з відмовою відповідача-2 повернути товар його власнику - позивачу. 
03.09.2024 ТОВ «Арніка Шіпінг Сервіс», як агент власника судна COMEТ, звернувся до керівника митного поста «Одеса-порт» із заявкою (а.с. 36-38, т.14), в якій просив надати дозвіл на вивантаження спірного товару з судна для подальшого розміщення і зберігання на одному з терміналів ОФ ДП «АМПУ» під митним контролем.
У відповіді на вищевказану заявку Одеська митниця у листі від 07.10.2024 повідомила (а.с. 39, т. 14), що відповідно до норм наказу Міністерства фінансів Україні від 10.03.2015 № 308 для здійснення операцій з товарами щодо їх навантаження подаються звернення безпосередньо від вантажовласника або уповноваженої ними особи. Також, Одеська митниця посилається на розгляд судом цієї справи та зазначає, що не є її стороною.

VІ. Обставини понесення позивачем за зустрічним позовом збитків.
На підтвердження обставини понесення спірних збитків в сумі 812482,64 доларів США у межах періоду перебування судна COMET зі спірним вантажем в Одеському морському торговельному порті, а саме з 01.08.2022 по 16.01.2024, компанія NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED подала суду першої інстанції розрахунок (а.с. 158-162, т.4) та докази (рахунки та платіжні документи - а.с. 1-145, т. 5; а.с. 1-177, т. 6; а.с. 1-173, т.7; а.с. 1-170, т.8; а.с. 1-146, т.9).
Ці збитки складаються з витрат на:
- оплату агентських послуг; 
- проектування та інжиніринг системи очистки баластних вод; оплату агентських послуг / перерахування коштів для виплати капітану судна;
- оплату агентських послуг;
- оплату послуг класифікаційного товариства;
- оплату портових витрат, агентських послуг та забезпечення екіпажу;
- оплату послуг із забезпечення зв`язку;
- оплату страхових премій; 
- оплату послуг авіаперевезення припасів на судно;
- відключення судна від US NT VRP;
- оплату послуг зв`язку;
- оплату послуг Морської агенції Ліберії;
- закупівлю медикаментів для екіпажу;
- закупівлю продуктів харчування для екіпажу;
- оплату за програмне забезпечення та утримання;
- оплату послуг ДП «Адміністрація морських портів України» (у т.ч. електропостачання); 
- перевірку та ремонт протипожежної системи;
- оплату страхових премій;
- оплату послуг укомплектування судна екіпажом/оплата агентських послуг;
- оплату послуг з проведення перевірки викидів;
- оплату послуг з обслуговування рятувальних човнів;
- оплату витрат на забезпечення навігації судна;
- заробітну плату екіпажу;
- оплату послуг укомплектування судна екіпажом. 
Також, компанія NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED долучила до матеріалів справи копію довіреності від 21.10.2022 (а.с. 21-23, т.13), згідно з якою компанія NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED уповноважила компанію BLUMENTHAL ASIA PTE LTD здійснювати та отримувати платежі від імені довірителя.

Мотивувальна частина.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
У даному випадку, рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 по справі №916/4469/23 оскаржується виключно в частині задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову.
Таким чином, колегія суддів переглядає рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 по справі №916/4469/23 виключно в частині задоволенні позовних вимог первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову.
В той же час, рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 по справі №916/4469/23 в частині відмови у задоволенні позову компанії EVICOR AG до компанії Johann M.K. BLUMENTHAL GmbH & Co. KG колегією суддів не переглядається. 
Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки не доведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов, у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Чинне законодавство визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.
Враховуючи вищевикладене, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
У даному випадку спір виник між учасниками справи у зв`язку з перебуванням вантажу - концентрату ільменітового у кількості 2 850,00 MT на судні "COMET" (IMO 9146106) в Одеському морському торговельному порту.
Так, підставою свого позову компанія EVICOR AG визначила обставину безпідставного утримання спірного майна судновласником на судні та ухилення від повернення цього майна власнику. У первісній редакції позову компанія EVICOR AG свої вимоги заявила до компанії Johann M.K. BLUMENTHAL GmbH & Co. KG, водночас, після пред`явлення позову третьою особою з самостійними вимогами на предмет позову, позивач аналогічну вимогу про витребування спірного вантажу заявив до компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED, яка є власником судна "COMET" (IMO 9146106) та притримує вантаж.
В цей же час, компанія NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED, як власник судна "СОМЕТ", заявила вимоги до компанії EVICOR AG про стягнення суми збитків, які за позицією власника судна понесені ним у зв`язку із знаходженням спірного вантажу на судні та внаслідок недобросовісних дій компанії EVICOR AG, яка не здійснила належних заходів для розрахунків з NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED та вивантаження належного компанії на праві власності товару з судна. Також у позові третьої особи заявлено вимогу до компанії EVICOR AG про зобов`язання вчинити дії, необхідні для безперешкодного виходу судна "СОМЕТ" з Одеського морського порту, шляхом вивантаження товару та передання його на відповідальне зберігання на склад до моменту виконання грошового зобов`язання перед судновласником.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За змістом ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
За приписами ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Як встановлено вище, між учасниками цієї справи та іншими суб`єктами господарювання мав місце ланцюг правовідносин, в процесі виконання яких на судно "СОМЕТ", яке знаходиться у Одеському морському торговельному порті, був завантажений спірний вантаж.
11.02.2022 між компанією FOSDYKE TRANSPORTATION LTD (продавець) та компанією TRONOX FRANCE SAS (покупець) на умовах FOB був укладений договір щодо купівлі-продажу товару - концентрату ільменітового з Іршанської шахти в Україні у кількості 10000 т (+/- 10%), місце поставки товару - термінал «Бруклін-Київ» у Одеському морському порту. При цьому вантажоодержувачем, якому буде доставлений оригінал коносаменту, визначена компанія Rhenus. 
23.02.2022 між компанією FOSDYKE TRANSPORTATION LTD (покупець) та компанією EVICOR AG (продавець) був укладений договір щодо купівлі-продажу концентрату ільменітового виробництва філії «Іршанський гірнично-збагачувальний комбінат» АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на умовах EXW - склад «Бруклін-Київ» на території Одеського морського порту. 
В свою чергу між позивачем - компанією EVICOR AG, як покупцем, та АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», як продавцем, 14.02.2022 та 18.02.2022 були укладені контракти щодо купівлі-продажу ільменітового концентрату у загальній кількості 10000 т (+/-20%). 
Відповідно до п. 3.1. контракту умови поставки товару: EXW, склад в терміналі ТОВ «Бруклін-Київ» на території ДП «МТП Одеса» згідно умов Incoterms 2020.
На підставі контракту від 14.02.2022 позивач набув у власність 2850,00 т вищевказаного товару, що підтверджується наявним у справі актом приймання-передачі від 23.02.2022 та доказами здійснення оплати вартості цього товару. 
При цьому, під час розгляду справи учасниками справи не заперечувалась обставина набуття позивачем у власність спірного товару.
Отже, з вищевказаного вбачається, що відносно купівлі-продажу товару - концентрату ільменітового існував такий ланцюг правовідносин: 1) виробник товару - АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» зобов`язалось продати його на підставі контрактів від 14.02.2022 та від 18.02.2022 компанії EVICOR AG; 2) далі компанія EVICOR AG на підставі контракту від 23.02.2022 зобов`язалась продати товар компанії FOSDYKE TRANSPORTATION LTD; 3) далі компанія FOSDYKE TRANSPORTATION LTD на підставі контракту від 11.02.2022 зобов`язалась продати товар компанії TRONOX FRANCE SAS. 
При чому, даний товар весь час знаходився на складі «Бруклін-Київ» на території Одеського морського порту, тобто АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», як первісний продавець зобов`язувався доставити даний товар в терміналі ТОВ «Бруклін-Київ» на території ДП «МТП Одеса», в подальшому компанія EVICOR AG також зобов`язувалася передати даний товар компанії FOSDYKE TRANSPORTATION LTD на умовах EXW - склад «Бруклін-Київ» на території Одеського морського порту.
Отже компанія EVICOR AG не мала вчиняти жодних дій щодо переміщення спірного товару.
В цей же час, для надання послуг, у тому числі із завантаження товару на судно COMET на терміналі «Бруклін-Київ», у компанії FOSDYKE TRANSPORTATION LTD був укладений договір з компанією GLSystems Logistics OU, яка, в свою чергу, перебуває у договірних відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Глобал Лоджистік». 
На підставі договору від 07.02.2022 компанія FOSDYKE TRANSPORTATION LTD замовила у експедиторської компанії GLSystems Logistics OU виконання комплексу послуг з організації перевалки концентрату ільменітового на терміналі «Бруклін-Київ» у Одеському морському порту, у тому числі послуги включають завантаження товару на борт судна. 
У свою чергу, компанія GLSystems Logistics OU з 01.02.2019 перебуває у договірних відносинах з ТОВ «ЮГЛ», за умовами яких останнє зобов`язалось за дорученням та за рахунок естонської компанії здійснювати транспортно-експедиторські послуги, організовувати перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів на території України та у міжнародному сполученні, надавати митно-брокерські послуги, а також інші послуги за погодженням сторін договору. 
За змістом ст. 203 КТМ за договором чартеру (фрахтування) судна на певний час судновласник зобов`язується за обумовлену плату (фрахт) надати судно фрахтувальнику для перевезення пасажирів, вантажів та для інших цілей торговельного мореплавства на певний час. Надане фрахтувальнику судно може бути укомплектоване екіпажем (тайм-чартер) або не споряджене і не укомплектоване екіпажем (бербоут-чартер).
Відповідно до ст. 209 КТМ якщо судно зафрахтоване для перевезення вантажів, фрахтувальник має право від свого імені укладати договори перевезення вантажів, підписувати чартери, видавати коносаменти та інші перевізні документи. Він несе відповідальність за зобов`язаннями, що випливають з цих документів, зокрема з коносаментів або інших перевізних документів.
Згідно з ст. 210 КТМ у разі фрахтування судна за тайм-чартером капітан та інші члени екіпажу підпорядковуються розпорядженням фрахтувальника щодо експлуатації судна, за винятком розпоряджень щодо судноводіння, внутрішнього розпорядку на судні та складу екіпажу.
Як встановлено вище, на підставі договору фрахтування від 14.06.2021 судно    "COMET" було передано компанією NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED у фрахт третій особі - компанії Bonja Vapur Acenteligi ve Ticaret Ltd Sirket та під час дії цього договору судно 23.02.2022 зайшло в Одеський морський торговельний порт для навантаження концентрату ільменіту та здійснення перевезення цього товару у міжнародному сполученні. 
Відповідно до ст. 133 КТМ України за договором морського перевезення вантажу перевізник або фрахтівник зобов`язується перевезти доручений йому відправником вантаж з порту відправлення в порт призначення і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачу), а відправник або фрахтувальник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату (фрахт). Фрахтувальником і фрахтівником визнаються особи, що уклали між собою договір фрахтування судна (чартер).
Згідно з ст. 134 КТМ договір морського перевезення вантажу повинен бути укладений у письмовій формі. Документами, що підтверджують наявність і зміст договору морського перевезення вантажу, є: 1) рейсовий чартер - якщо договір передбачає умову надання для перевезення всього судна, його частини або окремих суднових приміщень; 2) коносамент - якщо договір не передбачає умови, зазначеної в пункті 1 цієї статті; 3) інші письмові докази.
Статтею 135 КТМ встановлено, що правовідносини між перевізником і одержувачем вантажу визначаються коносаментом. Умови договору морського перевезення, не викладені в коносаменті, обов`язкові для одержувача, якщо в коносаменті зроблено посилання на документ, в якому вони викладені.
Відповідно до ст. 137 КТМ після приймання вантажу до перевезення перевізник вантажу, капітан або агент перевізника зобов`язані видати відправнику коносамент, який є доказом прийому перевізником вантажу, зазначеного в коносаменті. Перевізник може видати інший, ніж коносамент, документ на підтвердження отримання вантажу для перевезення. Такий документ є першорядним доказом укладання договору морського перевезення і приймання перевізником вантажу, як його описано в цьому документі. Приймання перевізником вантажу до перевезення за участю морського транспорту під час здійснення мультимодального перевезення підтверджується документом мультимодального перевезення вантажів. Коносамент складається на підставі підписаного відправником документа, в якому, зокрема, повинні міститися дані, зазначені в пунктах 4-8 статті 138 цього Кодексу. Відправник відповідає перед перевізником за всі наслідки, що виникли в результаті неправильності або неповноти відомостей, зазначених у згаданому документі.
Згідно з ст. 156 КТМ кожна із сторін вправі відмовитися від договору морського перевезення вантажу без відшкодування іншій стороні зв`язаних із цим збитків у таких випадках, що виникли до відходу судна з порту: 1) воєнних або інших дій, що можуть загрожувати небезпекою захоплення судна або вантажу; 2) блокади порту відправлення або призначення; 3) затримання судна за розпорядженням властей з причин, що не залежать від сторін договору; 4) залучення судна для спеціальних потреб держави; 5) заборони капітаном морського порту вивозу з порту відправлення або ввозу в порт призначення вантажу, призначеного для перевезення, у випадках, передбачених законом. Випадки, передбачені у пунктах 3, 5 цієї статті, не можуть бути підставою для відмови від договору морського перевезення вантажу без відшкодування іншій стороні збитків, якщо затримка передбачається короткочасною. У випадках, передбачених у цій статті, перевізник не несе витрат, пов`язаних з розвантаженням.
Однак, в матеріалах справи відсутній договір морського перевезення, а третя особа під час розгляду справи відповідної інформації ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не повідомила.
Далі, за участі ТОВ «ЮГЛ» у період з 23.02.2022 по 25.02.2022 здійснювалось завантаження спірного концентрату ільменітового на судно "COMET". 
Як вбачається з матеріалів справи, всього на судно було завантажено 2850 МТ концентрату ільменітового, про що свідчить, зокрема, лист    ДП «АМПУ», в якому повідомлено, що іншого вантажу, окрім спірного, у період з лютого 2022 року по 02.10.2024 на судно не завантажено. При цьому, повідомлені ДП «АМПУ» обставини не заперечувались та не спростовувались учасниками справи під час розгляду справи. 
Однак, в процесі навантаження товару на судно "COMET" почалась широкомасштабна воєнна агресія РФ проти України, що стало підставою для введення на всій території України воєнного стану та блокування розташованих в портах України суден через активні бойові дії. Ці обставини є загальновідомими, доводились до широкого кола осіб у засобах масової інформації, а тому не потребують доведенню в силу ст. 75 ГПК України.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.06.2024 за клопотанням позивача судом було витребувано у ТОВ «ЮГЛ» належним чином засвідчені копії договору та виданих замовником за цим договором у процесі його виконання документів (доручення, інструкції, заявки тощо), на підставі яких за дорученням (інструкцією) ТОВ «ЮГЛ» здійснювалась господарська операція у лютому 2022 року по завантаженню у морському порту Одеса на судно «СОМЕТ» (ІМО 9146106) товару - концентрату ільменітів у кількості 2850,00 МТ. 
На виконання вимог цієї ухвали суду першої інстанції ТОВ «ЮГЛ» подало, зокрема, документальну інструкцію компанії GLSystems Logistics OU від 21.02.2022 ТОВ «ЮГЛ» про видачу коносаменту на відвантаження у порту м. Одеси вантажу - ільменіту, 9200-9500 мт (на вибір власника) на судно «СОМЕТ». Інструкція містить такі дані: коносамент вантажовідправника - FOSDYKE TRANSPORTATION LTD; порт призначення - Роттердам, Нідерланди; одержувач коносамента - Rhenus LBH PartnersShip BV. В інструкції також зазначено про необхідність виписати три оригінали коносамента - один одержувачу, два для покупця - FRANCE. 
Також, в матеріалах справи наявне доручення Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Глобал Лоджистік» від 22.02.2022 № 01 на відвантаження експортних вантажів - ільменітового концентрату на судно COMEТ.
Таким чином, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, навантаження спірного товару на судно «СОМЕТ» було розпочато за дорученням ТОВ «ЮГЛ», яке діяло на підставі укладеного з компанією GLSystems Logistics OU договору, а компанія GLSystems Logistics OU, у свою чергу, діяла від імені компанії FOSDYKE TRANSPORTATION LTD. 
В той же час, в матеріалах справи відсутні докази укладення з компанією GLSystems Logistics OU договору на надання транспортно-експедиторських послуг з учасниками даної справи.
Крім того, в матеріалах справи також наявна документальна інструкція (лише для митних цілей) від 25.02.2022, яка видана компанією EVICOR AG, адресована компанії Glsystems Logistics та містить такі дані: судно «СОМЕТ»; вантаж - ільменіт; тоннаж - 9200-9500 метричних тонн (за розсудом судновласника); вантажовласник за коносаментом - компанія EVICOR AG; порт призначення - Роттердам, Нідерланди; вантажоодержувач за коносаментом - Rhenus LBH PartnersShip BV. Цей документ містить печатку компанії EVICOR AG.
З огляду на встановлені вище обставини, можна дійти до висновку, що спірний вантаж був завантажений на судно «СОМЕТ» в процесі виконання компанією EVICOR AG та компанією FOSDYKE TRANSPORTATION LTD своїх договірних зобов`язань по контракту.
В той же час, інструкція позивачем була видана 25.02.2022, а згідно з даними тальманських листків товар на судно навантажувався у період 23-25.02.2022, тобто навантаження розпочалось до того, як позивач видав вищевказану інструкцію. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується посилання апелянта на те, що навантаження спірного товару відбулось саме за дорученням позивача.
Водночас, листом від 26.02.2022 компанія GLSystems Logistics OU повідомила компанію    TRANSPORTATION LTD про форс-мажорні обставини, які можуть припинити або зупинити надання послуг за укладеним договором від 07.02.2022 на території України, у зв`язку з воєнними діями. За поясненнями компанії FOSDYKE TRANSPORTATION LTD експедиторські послуги фактично не були надані, попередньо сплачені компанією кошти були повернуті, на підтвердження чого до матеріалів справи долучені відповідні докази. 
В свою чергу листом від 26.02.2022 компанія FOSDYKE TRANSPORTATION LTD повідомила компанію TRONOX FRANCE SAS про настання форс-мажорних обставин при виконанні договору від 11.02.2022 № FT-110222/FOB, у зв`язку з введенням в України воєнного стану та припинення роботи в країні усіх портів та залізниць; листом від 16.08.2023 компанія    FOSDYKE TRANSPORTATION LTD повідомила компанію TRONOX FRANCE SAS про припинення контракту від 11.02.2022, у зв`язку з тим, що форс-мажорні обставини тривають більше трьох місяців; листом від 21.08.2023 компанія FOSDYKE TRANSPORTATION LTD повідомила компанію EVICOR AG про форс-мажорні обставини, у зв`язку зі збройною агресією РФ проти України та про припинення, з огляду на ці обставини, дії контракту від 23.02.2022 № EF-110222/EXW з 05.09.2023.
Отже, з вищевказаного вбачається, що у процесі виконання учасниками справи вищевказаних домовленостей через форс-мажорні обставини зупинилось навантаження товару на судно «СОМЕТ», договір щодо морського перевезення товару не був укладений і, відповідно, послуги з морського перевезення спірного вантажу також не надавались, адже судно залишилось у Одеському морському торговельному порту.
В той же час, на судні «СОМЕТ» під митним контролем перебуває спірний товар, а з огляду на припинення контрактів між компанію EVICOR AG та компанією FOSDYKE TRANSPORTATION LTD (за відсутності акту приймання передачі товару), а також між компанією FOSDYKE TRANSPORTATION LTD та компанією TRONOX FRANCE SAS, право власності на завантажений спірний товар від позивача до інших договірних сторін не перейшло, відповідно, власником товару - концентрату ільменітового у кількості 2850 мт, завантаженого на судно «СОМЕТ» (ІМО 9146106), є позивач - компанія EVICOR AG.
Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Право власності компанії EVICOR AG на спірний товар концентрат ільменітовий у кількості 2850 МТ, завантажений на судно «СОМЕТ», учасниками справи не оскаржується.
Як було встановлено вище, на час заходу судна в Одеський морський торговельний порт та здійснення навантаження спірного товару, судно «СОМЕТ» перебувало у фрахті у компанії Bonja Vapur Acenteligi ve Ticaret Ltd Sirket на підставі укладеного з судновласником - NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED договору фрахтування. 
Так, шляхом ведення листування між судновласником та фрахтувальником додатково було погоджено про продовження строку дії договору фрахтування, зокрема, 27.10.2021 було передбачено продовження строку фрахтування судна на новий період - приблизно від 6 місяців до 7 місяців (приблизно +/- 15 днів). 
Згідно позиції апелянта, точну дату закінчення строку дії договору фрахтування визначити не можливо, проте максимально пізня дата закінчення цього строку є 11.06.2022, при цьому умовами договору фрахтування від 14.06.2021 та доповнення від 27.10.2021, з урахуванням положень договору фрахтування судна MV Lita від 23.03.2021, не передбачено автоматичної пролонгації договору. За позицією відповідача-2 договір не був продовжений після закінчення строку його дії у червні 2022 року, при цьому відповідач-2 за власним розсудом і на власний ризик прийняв судно «СОМЕТ» з фрахту зі спірним вантажем на борту. 
Зі змісту договору фрахтування вбачається, що сторони цього договору погодили, що будь-якій спір, який виникає за цим договором фрахтування, регулюється законодавством Німеччини, а усі спори, що виникають у зв`язку з цим договором фрахтування, підлягають арбітражному розгляду в Лондоні. Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують зміст норм права Федеративної Республіки Німеччини, їхнє офіційне тлумачення чи практика застосування, а юрисдикційність питань виконання цього правочину визначена сторонами контракту до повноважень арбітражу у м. Лондоні, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для надання оцінки правомірності таким діям відповідача-2 і третьої особи.
В той же час, колегія суддів приймає до уваги цей факт виконання договору фрахтування та строку його дії, який повідомлений суду відповідачем-2 та не заперечений третьою особою.
Як встановлено судом в матеріалах справи відсутні дво- чи тристоронні договори у письмовій формі, які підтверджують наявність договірних зобов`язань у спірних правовідносинах безпосередньо між компанією EVICOR AG та компанією NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED, в тому числі щодо зберігання, перевезення чи притримання вантажу на судні COMET.
Згідно пояснень апелянта, після закінчення строку дії договору фрахтування та повернення/прийняття судна з фрахту, він почав вчиняти дії, з метою отримання відомостей про власника вантажу, оскільки, як пояснив відповідач-2, третя особа (фрахтувальник) таких відомостей йому не надала, а починаючи з серпня 2022 року в рамках «Зернової ініціативи» була можливість виходу судна з зерновим вантажем, для чого необхідним було вивантажити спірний вантаж позивача.
29.09.2022 відповідач-2 (апелянт) направив позивачу електронний лист, в якому відповідач-2 просив власника вантажу ідентифікувати себе та надати відповідну інформацію до 30.09.2022 о 12:00 за лондонським часом. В цьому листі відповідачем-2 не було вказано про наявність зобов`язання у вантажовласника вивантажити вантаж з судна COMET, не встановлені строки для вивантаження вантажу і не вказано про наявність грошових вимог до вантажовласника і строки їх виконання. 
При цьому судом встановлено, що в матеріалах справи відсутня письмова відповідь від компанії EVICOR AG на цей лист.
Під час розгляду справи у суді першої інстанції, апелянт надав пояснення, що 30.09.2022, після спливу строку для надання інформації про вантажовласника вантажу на судні COMET і не отримання відповіді на свій лист від 29.09.2022, відповідач-2, керуючись законодавством України (враховуючи, що судно з вантажем знаходиться в Одеському морському торговельному порту, Україна), вчинив односторонній правочин з притримання спірного вантажу на судні. При цьому в матеріалах справи відсутні докази письмової форми цього правочину. Для з`ясування представниками відповідача-2 питання з приводу дати вчинення правочину відповідачем-2 з притримання вантажу, суд першої інстанції 17.01.2025 оголошував перерву для надання можливості з`ясувати цю обставину у судновласника.
27.01.2025 у судовому засіданні представник апелянта адвокат Неділько С.М. повідомив суду першої інстанції наступне: «З 30.09.2022 було прийнято рішення про притримання.». Відповідні відомості містяться у протоколі судового засідання Господарського суду Одеської області від 27.01.2025.
В той же час, звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт змінив свою позицію та вже посилався на те, що правочин з притримання було вчинено ним 19.09.2023. Відповідна позиція була викладена як в самій апеляційній скарзі, так і в поясненнях представників відповідача-2, наданих у судовому засіданні.
В подальшому, зокрема, у листі від 01.11.2022 відповідач-2 наголошував, що протягом останніх восьми місяців (за підрахунком з 01.03.2022) судновласник діяв як зберігач вантажу позивача, у зв`язку з чим зазначав про своє право на отримання винагороди за зберігання та понесених витрат за зберігання вантажу. У цьому листі відповідач-2 погодився на виплату позивачем грошових коштів у розмірі 475000 доларів США в обмін на повернення товару. 
Далі, між сторонами велась переписка, в якій відповідач-2, зокрема, зазначав, що між сторонами виникли правовідносини з відповідального зберігання, які надають судновласнику право зберігати вантаж за плату. Зі змісту листів відповідача-2 вбачається, що умову щодо повернення вантажу він ставив в залежність від обставини сплати коштів позивачем за зберігання вантажу та збитків, які понесені внаслідок такого зберігання. 
Позивач, у свою чергу, на вимоги відповідача-2 протягом певного періоду наголошував, що він не має відношення до вантажу, пропонував свою часткову грошову участь у вирішенні спірного питання вивантаження товару, зазначав про відсутність договірних відносин між сторонами, наполягав на тому, що у разі понесення судновласником витрат останній має пред`являти вимоги фрахтувальнику. 
В той же час, 01.09.2023 позивач направив відповідачу-2 власну пропозицію, як зацікавлена сторона, а 21.09.2023 направив на електронну адресу відповідача-2 офіційну вимогу про повернення спірного товару.
Згідно з ст. 387, 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане такому набувачеві на електронному аукціоні у порядку, встановленому для приватизації державного та комунального майна. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.
Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Частиною 1 статті 1213 ЦК України передбачено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Статтею 642 ЦК України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.
Відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.
Статтею 936 ЦК України встановлено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов`язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому. Договір зберігання є публічним, якщо зберігання речей здійснюється суб`єктом підприємницької діяльності на складах (у камерах, приміщеннях) загального користування.
Частиною 1 статті 937 ЦК України встановлено, що договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених   статтею 208   цього Кодексу.
Відповідно до ст. 946 ЦК України плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання. Якщо зберігання припинилося достроково через обставини, за які зберігач не відповідає, він має право на пропорційну частину плати. Якщо поклажодавець після закінчення строку договору зберігання не забрав річ, він зобов`язаний внести плату за весь фактичний час її зберігання. Установчим документом юридичної особи або договором може бути передбачено безоплатне зберігання речі.
Згідно з ст. 947 ЦК України витрати зберігача на зберігання речі можуть бути включені до плати за зберігання. Витрати, які сторони не могли передбачити при укладенні договору зберігання (надзвичайні витрати), відшкодовуються понад плату, яка належить зберігачеві. При безоплатному зберіганні поклажодавець зобов`язаний відшкодувати зберігачеві здійснені ним витрати на зберігання речі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Однак, у даному випадку у даній конкретній справі відсутні жодні докази того, що між сторонами спору виникли відносини зберігання.
Статтею 163 КТМ передбачено, що під час прийому вантажу одержувач зобов`язаний відшкодувати витрати, зроблені перевізником за рахунок вантажу, внести плату за простій судна в порту вивантаження, а також сплатити фрахт і плату за простій у порту навантаження, якщо це передбачено в коносаменті або іншому документі, на підставі якого перевозився вантаж, а у випадку загальної аварії - внести аварійний внесок або надати належне забезпечення. Перевізник може не видавати вантаж до сплати сум або надання забезпечення, зазначених у частині першій цієї статті. Право притримання вантажу перевізник зберігає у випадку здачі його на склад, що не належить одержувачу, за умови повідомлення власника складу про таке право. Після видачі вантажу одержувачу перевізник втрачає право вимоги від відправника чи фрахтувальника платежів, не внесених одержувачем, за винятком випадків, коли перевізник не зміг здійснити право притримання вантажу з незалежних від нього причин.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 167 КТМ якщо для перевезення вантажу було надано все судно, капітан у разі неявки одержувача в порту призначення або у разі його відмови від приймання вантажу зобов`язаний негайно повідомити про це відправника. Вивантаження і здача вантажу на склад проводяться капітаном лише після закінчення термінів вивантаження і контрсталійного часу і за умови, що в ці терміни не надійде іншого розпорядження відправника. Час, витрачений перевізником на здачу вантажу на зберігання, розглядається як простій судна. Якщо протягом двох місяців з дня приходу судна в порт зданий на зберігання вантаж не буде запитаний і відправник не сплатить перевізнику всіх належних за це перевезення сум, перевізник вправі продати вантаж. Незапитаний вантаж, що швидко псується, може бути проданий і до закінчення зазначеного терміну. Про факт продажу вантажу перевізник повідомляє відправника.
Відповідно до ст. 170 КТМ всі належні перевізнику платежі сплачуються відправником вантажу (фрахтувальником). У випадках, передбачених договором відправника (фрахтувальника) з перевізником, а при перевезенні в каботажі - чинними на морському транспорті України правилами, допускається переведення платежів на одержувача. Одержувач зобов`язаний при прийманні вантажу сплатити перевізнику, якщо це не було зроблено раніше вантажовідправником (вантажоодержувачем), належний фрахт, внести плату за простій, відшкодувати зазначені перевізником витрати, пов`язані з вантажем, а у випадку загальної аварії - зробити аварійний внесок або надати належне забезпечення. Перевізник може не видавати вантаж до виплати сум або надання забезпечення, зазначених у частині третій цієї статті.
Як було встановлено вище, на час навантаження спірного товару на судно "СОМЕТ", останнє перебувало у фрахті у третьої особи - компанії Bonja Vapur Acenteligi ve Ticaret Ltd Sirket на підставі договору, який, за поясненням відповідача-2, після 11.06.2022 припинив свою дію. Отже, з урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що до дати закінчення строку дії договору фрахтування усі питання щодо виконання умов фрахту судна COMET та оплати фрахту (інших платежів, передбачених цим правочином) є предметом взаємовідносин між відповідачем-2 і третьою особою. В даній справі цей період не є спірним і не досліджується судом, разом з цим, у своїх листах до позивача відповідач-2 в своїх розрахунках включав період з 01.03.2022.
З матеріалів справи не вбачається, що спірний вантаж був завантажений на судно "СОМЕТ" з метою зберігання, більше того, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем-2 відсутні прямі договірні відносини щодо морського перевезення вантажу чи зберігання вантажу, і прийнявши судно "СОМЕТ" з фрахту у третьої особи зі спірним вантажем без повідомлення про вантажовласника цього вантажу відповідач-2 діяв на власний розсуд і ризик. 
Отже, суд першої інстанції вірно вказав, що за таких умов відповідач-2 після закінчення строку дії договору фрахтування мав самостійно встановити вантажовласника, повідомити його про неможливість укладення та виконання договору морського перевезення, запропонувати йому вивантажити вантаж, встановити строк для виконання цього зобов`язання і у випадку невиконання цього - висувати вимоги про компенсацію збитків.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Статтею 547 ЦК України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно з ч. 1 ст. 236, 216 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.
Відповідно до ст. 594 ЦК України кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобов`язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов`язаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобов`язання. Притриманням речі можуть забезпечуватись інші вимоги кредитора, якщо інше не встановлено договором або законом. Кредитор має право притримати річ у себе також у разі, якщо права на неї, які виникли після передачі речі у володіння кредитора, набула третя особа. Ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження притриманої речі несе кредитор, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч. 1 ст. 236, 216 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.
Як встановлено судом у спірних правовідносинах апелянт направив перший лист позивачу 29.09.2022 про встановлення особи - вантажовласника, не отримавши відповіді на цей лист на наступний день 30.09.2022 застосував забезпечення виконання зобов`язання у виді притримання вантажу позивача. При цьому, відповідачем-2 у направленому листі не зазначалось про наявність зобов`язання у вантажовласника вивантажити вантаж з судна COMET, не встановлювались строки для вивантаження вантажу, не вказано про наявність грошових вимог до вантажовласника і строки їх виконання, тобто не вказані умови притримання, а також не додержано письмової форми самого правочину про притримання спірного вантажу.
Щодо дати вчинення правочину з притримання, колегія суддів зазначає наступне.
27.01.2025 у судовому засіданні представник апелянта адвокат Неділько С.М. повідомив суд першої інстанції наступне: «З 30.09.2022 було прийнято рішення про притримання.». Відповідні відомості містяться у протоколі судового засідання Господарського суду Одеської області від 27.01.2025.
Тобто саме таку позицію висловив апелянт під час розгляду справи у суді першої інстанції. При цьому потрібно врахувати, що суд першої інстанції навіть оголошував перерву з метою встановлення обставин того, коли саме розпочалося притримання, і представник апелянта лише після консультації з своїм довірителем повідомив інформацію про те, що притримання розпочалося з 30.09.2022.
З огляду на дані обставини, суд першої інстанції вірно вказав, що вчинений відповідачем-2 правочин від 30.09.2022 про притримання спірного вантажу, не містив істотних умов притримання на час його вчинення та є нікчемним без додержання письмової форми в силу ч. 2 ст. 547 ЦК України.
В той же час, звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт змінив свою позицію та вже посилався на те, що правочин з притримання було вчинено ним 19.09.2023. Крім того, апелянт вказав, що 30.09.2022 було прийнято рішення про майбутнє притримання спірного майна.
Відповідна позиція була викладена як в самій апеляційній скарзі, так і в поясненнях представників відповідача-2, наданих у судовому засіданні.
По-перше, такі дії свідчать про суперечливу поведінку апелянта, адже у суді першої інстанції він зазначив, що рішення про притримання було прийнято 30.09.2022, що на переконання колегії суддів свідчить про те, що притримання застосовується саме з 30.09.2022.
Тоді як в суді апеляційної інстанції, відповідач-2 посилається на те, що суд неправильно встановив обставини щодо притримання та відповідний правочин було вчинено лише 19.09.2023.
Як було встановлено вище, у своєму листі на адресу позивача відповідач-2 зазначив, що судновласник зазнав більших збитків та наголошував, що позивач має здійснити оплату судновласнику, якщо він бажає отримати вантаж: немає сплати - немає вантажу. 
Саме це формулювання апелянт вважає правочином з притримання  спірного вантажу.
Однак, важливим елементом притримання є те, що воно застосовується саме для забезпечення виконання основного зобов`язання, однак, у даному випадку, між позивачем та апелянтом не існувало жодних договірних відносин та відповідно у позивача не могли виникнути перед апелянтом договірні зобов`язання.
В листі від 19.09.2023 апелянт вказав, що поніс збитки у сумі 5   869   500,00 доларів США та пропонував позивачу  з метою врегулювання спору та отримання спірного товару сплатити 475   000,00 доларів США.
Тобто, так зване притримання було фактично направлено на забезпечення вимоги про сплату 475   000,00 доларів США, які є по своїй суті платою за врегулювання спору та повернення спірного майна. Таким чином, апелянт намагався забезпечити неіснуюче зобов`язання.
Крім того, право на притримання відповідно до ст. 594 ЦК України має кредитор, який правомірно володіє річчю, однак, як встановлено вище, апелянт володіє спірним товаром без жодної на те правової підстави та відповідно не мав права притримувати таке спірне майно.
З огляду на викладене вище, в незалежності від дати притримання (30.09.2022 чи 19.09.2023), такий правочин є нічкчемним, адже апелянтом не було дотримано письмову форму правочину та взагалі у позивача відсутнє зобов`язання перед апелянтом, яке могло б бути забезпечено таким притриманням.
Віндикаційний позов належить до речово-правових способів захисту, захищає право власності в цілому, оскільки він пред`являється у тих випадках, коли порушено права володіння, користування та розпорядження одночасно. Сторонами у віндикаційному позові є власник речі, який не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися річчю, але вже й фактично нею не володіє, та незаконний фактичний володілець речі (як добросовісний, так і недобросовісний). Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.
Частиною 2 стаття 181 ЦК України передбачено, що рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. Статтею 184 ЦК України передбачено, що річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.
При цьому суд враховує, що матеріалами справи підтверджуються обставини того, що: судно "COMET" (IMO 9146106) зайшло в Одеський морський торговельний порт без вантажу;  навантаження спірного товару відбулось на судно "COMET" (IMO 9146106) у кількості 2850,00 MT; судно "COMET" (IMO 9146106) перебуває в Одеському морському порту; інший вантаж, окрім спірного, на судні відсутній. Таким чином, вантаж, про витребування якого заявлено позивачем, можна індивідуалізувати та витребувати у відповідача-2.
За цих обставин, враховуючи, що підстави для притримання у відповідача-2 спірного вантажу відсутні, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що первісний позов позивача, який є власником цього вантажу, є підставним, правомірним, а отже таким, що підлягає задоволенню судом.

Щодо вимог компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED до компанії EVICOR AG, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною першою статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Положеннями частин першої та другої статті 623 ЦК України унормовано, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.
Відповідно до частин другої та третьої статті 22 ЦК України збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №920/715/17 зроблено висновок, що збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.
Збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду, яка відрізняється від реальних збитків тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном (постанова Верховного Суду від 30.09.2021 у справі № 922/3928/20).
Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №750/8676/15-ц зроблено висновок, що відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини.
Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.
Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. 
У постанові від 02.05.2024 у справі №914/127/20 Верховний Суд зазначив, що причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки.
Отже, збитки є наслідками неправомірної поведінки, дії чи бездіяльності особи, яка порушила права або законні інтереси іншої особи, зокрема невиконання або неналежне виконання установлених вимог щодо здійснення господарської діяльності, господарське правопорушення, порушення майнових прав або законних інтересів інших суб`єктів тощо.
Відсутність хоча б одного із перелічених елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.
Таким чином, заявляючи до стягнення збитків, позивач повинен, окрім наявності всіх чотирьох елементів, чітко визначити у чому вони (збитки) полягають у розумінні ст. 22 Цивільного кодексу України (упущена вигода/реальні збитки/моральна шкода).
Також, Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.
Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17.
Господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази (близький за змістом висновок щодо самостійного встановлення судом складу правопорушення сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.03.2019 у справі №920/715/17, а також у постановах Верховного Суду від 15.02.2022 у справі №927/219/20, від 14.09.2021 у справі №923/719/17, від 10.06.2021 у справі №5023/2837/11, від 22.04.2021 у справі №915/1624/16, від 10.03.2020 у справі №902/318/16, від 10.12.2020 у справі №922/1067/17 та від 10.06.2021 у справі №5023/2837/11).
При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.
Тобто, твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягає доведенню саме позивачем.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Так, в обґрунтування власного позову компанія NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED посилається на те, що заявлені до стягнення збитки виникли внаслідок недобросовісних дій компанії EVICOR AG, яка не здійснила належних заходів для розрахунку з компанією NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED та для вивантаження належного компанії на праві власності товару з судна "СОМЕТ", та протягом тривалого часу заперечувала обставину того, що є власником спірного вантажу. 
З аналізу досліджених судом доказів дійсно вбачається, що компанія EVICOR AG протягом тривалого часу, як мінімум з 29.09.2022 (перший лист апелянта щодо власника спірного товару) і до 01.09.2023 (звернення позивачем до апелянта з листом, як зацікавленої особи щодо товару), не визнавала того, що вона є власником спірного вантажу, при цьому будучи обізнаною про те, що право власності на спірний вантаж не перейшло до компанії  FOSDYKE TRANSPORTATION LTD відповідно до умов контракту від 23.02.2022 № EF-110222/EXW, стороною якого є компанія EVICOR AG.
Такі дії позивача призвели до того, спірний товар весь час знаходився на борту судна "СОМЕТ", що в свою чергу призвело до того, що дане судно не покинуло територію порту та відповідно знаходилось у вимушеному простої.
В той же час, звертаючись з вимогами про стягнення збитків, саме реальних збитків, до яких апелянтом було включено витрати на:
- оплату агентських послуг; 
- проектування та інжиніринг системи очистки баластних вод; оплату агентських послуг / перерахування коштів для виплати капітану судна;
- оплату агентських послуг;
- оплату послуг класифікаційного товариства;
- оплату портових витрат, агентських послуг та забезпечення екіпажу;
- оплату послуг із забезпечення зв`язку;
- оплату страхових премій; 
- оплату послуг авіаперевезення припасів на судно;
- відключення судна від US NT VRP;
- оплату послуг зв`язку;
- оплату послуг Морської агенції Ліберії;
- закупівлю медикаментів для екіпажу;
- закупівлю продуктів харчування для екіпажу;
- оплату за програмне забезпечення та утримання;
- оплату послуг ДП «Адміністрація морських портів України» (у т.ч. електропостачання); 
- перевірку та ремонт протипожежної системи;
- оплату страхових премій;
- оплату послуг укомплектування судна екіпажом/оплата агентських послуг;
- оплату послуг з проведення перевірки викидів;
- оплату послуг з обслуговування рятувальних човнів;
- оплату витрат на забезпечення навігації судна;
- заробітну плату екіпажу;
- оплату послуг укомплектування судна екіпажом.
Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником (пункт 5.33 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 920/715/17).
Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 10.10.2024 у справі № 922/59/23, від 05.11.2024 у справі № 910/3987/20, від 26.06.2024 у справі № 922/3976/23.
Отже під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права. Тобто, з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було би відновлення свого порушеного права особою. Крім того, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 27.05.2021 у справі № 761/12945/19, від 10.09.2024 у справі № 910/21221/21.
У даному випадку на підтвердження понесення збитків апелянт надав до суду першої інстанції рахунки, інвойси та платіжні документи.
Дослідивши дані докази, колегія суддів встановила, що більшість інвойсів було виставлено не на ім`я апелянта, а на імя Blumenthal Asia Pte. Ltd або Blumenthal GMBH. 
Більше того, в жодному платіжному документі платником не виступає NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED, платником у даному випадку виступала компанія Blumenthal Asia Pte. Ltd.
Дані обставини також були підтверджені у судовому засіданні представниками апелянта.
Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, відповідач-2 вказував, що оплати інвойсів від імені та за дорученням Судновласника було здійснено Blumenthal Asia Pte. Ltd, яка є менеджером Судна, тобто особою, уповноваженою здійснювати платежі від імені апелянта, що підтверджується наступними доказами:
- витяг з Регістру суден японського класифікаційного товариства Ніппон Кайджі Кіокай;
- Договір фрахтування між апелянтом та третьою особою від 14.06.2021;
- номінація від Судновласника від 31.05.2023;
- номінація від Blumenthal Asia Pte. Ltd від 07.09.2020;
- довіреніcть від 21.10.2022.
Дослідивши дані докази, колегія суддів зазначає наступне.
1) Витяг з Регістру суден японського класифікаційного товариства вказує на те, що станом на дату 15.03.2024 Blumenthal Asia Pte. Ltd є одним із менеджерів Судна, що не заперечується учасниками даної справи та судом. Менеджер діє на підставі договору із Судновласником, який у матеріалах справи відсутній. Тому неможливо встановити на яких саме умовах менеджер здійснює оплату рахунків в інтересах апелянта.
2) Договір фрахтування від 14.06.2021 за твердженням самого ж апелянта припинився "не пізніше 11.06.2022", тобто до початку періоду, за який Судновласник заявляє про понесення нібито збитків у формі витрат, пов`язаних із Судном, - до 01.08.2022. Таким чином, цей доказ є повністю неналежним та не підлягає оцінці у якості підстави для дій Blumenthal Asia Pte. Ltd з 01.08.2022.
3) Номінація від Судновласника від 31.05.2023 - електронна кореспонденція від 31.05.2023 між Судновласником та ТОВ "АРНІКА ШІПІНГ СЕРВІС", яка є фактично номінацією Судновласником ТОВ "АРНІКА ШІПІНГ СЕРВІС" на надання послуг з морського агентування.
Даний доказ є виключно підтвердженням повноважень ТОВ "АРНІКА ШІПІНГ СЕРВІС" на надання послуг з морського агентування та жодним чином не стосується повноважень Blumenthal Asia Pte. Ltd на здійснення оплат інвойсів від імені та за дорученням Судновласника.
4) Номінація від Blumenthal Asia Pte. Ltd від 07.09.2020 - Офіційний лист Blumenthal Asia Pte. Ltd до ТОВ "АРНІКА ШІПІНГ СЕРВІС" від 07.09.2020 є фактично номінацією ТОВ "АРНІКА ШІПІНГ СЕРВІС" з боку Blumenthal Asia на надання послуг з морського агентування: «діяти у якості нашого головного привілейованого агента в Україні у справах щодо усіх портових операцій та підбору екіпажів (пошук, оцінювання, виділення, обрання та пропозиція кандидатів)».
5) Довіреність від 21.10.2022 (а.с. 21-23, т.13), згідно з якою компанія NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED уповноважила компанію Blumenthal Asia Pte. Ltd здійснювати та отримувати платежі від імені довірителя.
Тобто даною довіреністю апелянт уповноважив Blumenthal Asia Pte. Ltd здійснювати платежі від свого імені. Таким чином компанія Blumenthal Asia Pte. Ltd, починаючи з 21.10.2022, дійсно мала право здійснювати та отримувати платежі від імені апелянта.
В той же час, це підтверджує виключно факт правомірності здійснення компанією Blumenthal Asia Pte. Ltd платежів в інтересах компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED.
Однак вказана обставина свідчить виключно про те, що витрати (збитки) були понесені саме компанією Blumenthal Asia Pte. Ltd, а не апелянтом.
Крім того, апелянт не надав жодних доказів того, що ним були відшкодовані компанії Blumenthal Asia Pte. Ltd витрати, понесенні нею, як довірено особою, на утримання судна СОМЕТ, які були заявлені у даному випадку як збитки. Також, матеріали справи не містять жодного доказу про те, що компанією NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED як довірителем було попередньо перераховані грошові кошти на адресу довіреної особи компанії Blumenthal Asia Pte. Ltd для їх наступного використання у вигляді платежів в інтересах довірителя.
З огляду на викладене вище, колегія суддів доходить до висновку, що компанія NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED не довела факт понесення нею збитків, адже в матеріалах справи відсутні будь-які докази зменшення майнових благ безпосередньо апелянта, які були викликані саме діями позивача.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів у судовому засіданні під час опитування представників апелянта, заявлені ним до стягнення збитки, фактично є витратами, направленими для підтримання належному апелянту судна у справному стані, і такі витрати були б понесені в незалежності від перебування на території Одеського морського порту чи в іншому місці під час перевезення вантажів.
Тобто, навіть якби апелянт довів, що такі витрати були понесені саме ним, а не іншою особою, вони не могли б бути кваліфіковані саме як збитки.
В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції представник апелянта також вказував, що у разі відсутності простою судна з вини позивача, відповідні витрати б покривалися за рахунок «роботи» судна СОМЕТ, а отже апелянт не поніс би такі збитки.
Однак, такі посилання апелянта свідчать про те, що він фактично намагається змінити позовні вимоги про стягнення реальних збитків на стягнення «втраченої вигоди» на стадії апеляційного перегляду рішення, що є неможливим. 
Враховуючи те, що апелянтом взагалі не було доведено факт понесення ним збитків, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у задоволенні позову компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED в частині стягнення збитків слід відмовити.
Крім того, враховуючи задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову в частині стягнення збитків, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні вимоги NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED про зобов`язання вчинити певні дії, оскільки вона є похідною від вимоги про стягнення збитків.

В свою чергу, інші доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Висновки апеляційного господарського суду.
Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Будь-яких підстав для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 по справі №916/4469/23, за результатами його апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено.
За вказаних обставин оскаржуване рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 по справі №916/4469/23 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.
Вирішуючи питання щодо заяви BONJA VAPUR ACENTELIGI VE TICARET LTD SIRKETI про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає про таке. 
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частиною 13 статті 129 ГПК України передбачено, що судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
Згідно з ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 161 ГПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Згідно з ч. 1 ст. 168 ГПК України у поясненнях третьої особи щодо позову або відзиву третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, викладає свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення проти позову.
11.08.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання Компанії Bonja Vapur Acenteligi ve Ticaret Ltd Sirketi про виключення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору з кола третіх осіб у даній справі № 916/4469/23. Фактично це є клопотання з процесуальних питань, яке не містило позиції третьої особи щодо вирішення спору по суті (міркування на підтримку або заперечення проти позову).
11.08.2025 третьою особою подано клопотання, в якому третя особа просить суд стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 6375 доларів США з компанії EVICOR AG або з компанії NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED або з обох компаній, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До вказаного клопотання третя особа додала договір про надання правової допомоги від 23.12.2024 № 23-12/2024, додаткову угоду від 23.12.2024 № 1 до договору, звіт щодо витраченого часу спеціаліста в період з 23.12.2024 по 17.01.2025, рахунок від 23.12.2024 № 23/12/24/Bon на суму 3000,00 доларів США, рахунок від 17.01.2025 № 17/01/25/Bon на суму 3375,00 доларів США.
Розглянувши вищевказане клопотання третьої особи колегія суддів вважає, що останнє не підлягає задоволенню судом за сукупністю таких підстав: третьою особою взагалі не подавались письмові пояснення щодо суті спору, подане третьою особою клопотання не містять аргументів і міркувань останньої щодо позову або відзиву, тобто суті спірних правовідносин, підтримки або заперечень позову, відзиву, апеляційної скарги, поданих у даній справі, крім того, аналогічне клопотання третьої особи з аналогічними доказами вже було розглянуто судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення, а отже відсутні правові підстави для здійснення розподілу витрат третьої особи на правничу допомогу відповідно до ч. 13 ст. 129 ГПК України.
Керуючись статтями 269-271, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу NADIR SHIPPING COMPANY LIMITED на рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 по справі №916/4469/23 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 по справі №916/4469/23 - залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено та підписано 05.12.2025.

Головуючий                                                                                         К.В. Богатир

Судді:                                                                                                     Л.В. Поліщук

                                                                                                                 С.В. Таран