Справа № 420/19961/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування листа-вимоги,

встановив:

Позивачка звернулася з позовною заявою до Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, в якій просить визнати протиправною та скасувати лист-вимогу заступника начальника Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради за вих. реєстр. №19-07-08/2292 від 11.04.2025 про повернення неправомірно отриманої ОСОБА_1 допомоги на проживання за період з 01.09.2023 по 31.03.2025 в розмірі 38 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що з 30.01.2023 була зареєстрована як внутрішньо переміщена особа, отримувала щомісячну допомогу на проживання у розмірі 2000 грн у період з 01.01.2023 по 01.04.2025, була повідомлена листом Управління соціального захисту населення Приморського району м. Одеси від 11.04.2025 про необхідність повернення неправомірно отриманої допомоги за період з 01.09.2023 по 31.03.2025 у сумі 38 000 грн. З листом позивачка не погодилась і подала письмове заперечення від 20.05.2025 до Управління.
У відзиві Департамент зазначив, що позовні вимоги не визнає та у задоволенні позову просить відмовити, а також вказав, що ОСОБА_1 зобов`язана повернути надміру отримані кошти в сумі 38 000 грн за період з 01.09.2023 року по 31.03.2025 року. 
У клопотанні від 09.08.2025 року позивачка вказує про залучення письмового доказу, а саме, акту обстеження від 23.07.2025 р.
Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, судом встановлено наступне.
З 30.01.2023 позивачка зареєстрована в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. На даний час на обліку не перебуває. 3 01.01.2023 по 01.04.2025 року виплачувалась щомісячно допомога на проживання внутрішньо переміщеної особи в розмірі 2000 грн. 
Листом Управління за №19-07-08/2292 від 11.04.2025, позивачка повідомлена, про вимогу щодо повернення неправомірно отриманої допомоги на проживання внутрішньо переміщеної особи за період з 01.09.2023 по 31.03.2025 в розмірі 38 000 грн.
З заявленою вимогою позивачка не погодилася надіславши на адресу відповідача: лист-заперечення від 20.05.2025 р.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.
Відповідно до пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01.10.2014 №509 (далі Порядок № 509) у разі неправомірного або повторного отримання внутрішньо переміщеною особою допомоги на проживання за певний період суми такої виплаченої допомоги підлягають поверненню отримувачем добровільно або на підставі вимоги відповідного органу соціального захисту населення. Законодавець при цьому визначив спеціальний порядок повернення зазначених коштів, а саме їх зарахування на рахунок Міністерства соціальної політики України, відкритий в органах Державної казначейської служби України. 
Суд також бере до уваги, що у разі повернення отримувачем допомоги коштів на рахунок Мінсоцполітики заява про повторне перерахування такої допомоги не підлягає розгляду, що свідчить про остаточність наслідків повернення неправомірно отриманих сум. Повернуті кошти, у свою чергу, використовуються Міністерством соціальної політики України з дотриманням вимог бюджетного законодавства України, що узгоджується з принципами цільового та ефективного використання бюджетних коштів.
Таким чином, якщо орган соціального захисту населення вважає, що внутрішньо переміщена особа отримувала допомогу неправомірно, чи встановить що допомога отримана повторно, останній може надіслати такій особі вимогу про повернення неправомірно отриманих сум.
Разом з тим, уповноважений орган не наділений правом самостійно, без дозволу особи стягнути з неї грошові кошти або майно в рахунок погашення боргу, таке стягнення може бути проведено лише за рішенням суду, яке набрало законної сили, або добровільно.
Тобто, якщо кошти не будуть повернені добровільно, орган соцзахисту може звернутися до суду з позовом про стягнення з внутрішньо переміщеної особи сум переплати і лише в судовому порядку вирішуватиметься питання щодо наявності підстав для їх повернення та застосування.
З матеріалів справи вбачається, що листом Управління від 11.04.2025 року, повідомлено позивачку, що допомога на проживання внутрішньо переміщеній особі підлягала припиненню на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2023 № 709 «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб» (далі – Постанова №709) у зв`язку з наявністю у власності 1/2 житлового приміщення в м. Одесі. Також повідомлено про переплату коштів, що складає 38 000 грн. та вказано, що надмірно виплачені кошти позивачка зобов`язана повернути, за умови неповернення коштів, вони будуть стягнені в судовому порядку.
Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Разом з цим обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Таким чином, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо порушує права, свободи чи законні інтереси позивача.
Статтею 6 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
При цьому, обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язків характер. Висновки, викладені в листі, не породжують обов`язкових юридичних наслідків. Водночас певні судження контролюючого органу про певні факти є висновками тільки контролюючого органу, зазначення яких в листі не суперечить чинному законодавству. Такі твердження можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки листа.
Вказане узгоджується з висновками Великої палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 18 жовтня 2022 року (справа № 808/890/17) та від 20 березня 2019 року (справа №810/5854/14).
Разом з тим, оскаржувана вимога, не є правовим документом, який установлює відповідальність для позивача, та відповідно не є актом індивідуальної дії у розумінні частини першої статті 17 КАС України.
При цьому дії службової особи щодо складання такої вимоги не породжують обов`язкових юридичних наслідків, що не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача.
Суд не надає оцінки правомірності вимог відповідача, зазначених у листі щодо повернення виплачених позивачці сум, оскільки це може бути предметом окремого судового позову про їх стягнення в разі його подання. 
Зважаючи на те, що оскаржувана позивачкою вимога на момент звернення з цим позовом до суду не порушує прав, свобод або інтересів останньої, що на підставі наведених вище положень частини першої статті 5 КАС України унеможливлює розгляд такої у порядку адміністративного судочинства, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.
Судовий збір розподілено відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради – відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов

.