Справа № 946/8964/25 
Провадження № 2-а/946/31/26  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді – Адамова А.С.,
за участю: секретаря судового засідання – Тюміної О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу організації несення служби в місті Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту Патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6057182 від 31.10.20025 року про накладення на неї адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рухаючись по правій стороні дорожнього руху за адресою: просп. Миру, 29 в м. Ізмаїлі, ОСОБА_1 наближаючись до пішохідного переходу, зупинилась перед пішохідним переходом, проїхавши пішохідний перехід знову зупинилась для виконання дорожнього знаку «Дати дорогу» за адресою: пр. Миру, буд. 27. Попереду її авто рухались більше двох авто по круговому руху, тобто по головній дорозі та за поворотом праворуч по вул. Шевченка м. Ізмаїл, рухались декілька автомобілів, попереду яких перебувало авто патрульної поліції. Зупинка сержанта поліції ОСОБА_2 була мотивована тим, що почули, як з якогось авто пролунав звуковий автомобільний сигнал. З її авто звуковий сигнал не лунав, оскільки її авто знаходилось за іншою адресою. Тобто за авто патрульної поліції рухались декілька авто, які перебували у русі по колу, відповідно до дорожнього знаку «Круговий рух» по вул. Шевченка м. Ізмаїл. В цей момент її авто перебувало перед поворотом на вул. Шевченка, м. Ізмаїл, а саме за адресою: пр. Миру, буд. 27, м. Ізмаїл. На вимогу попереджувального знаку 1.19 «Наближення до кругового руху», вона здійснила зупинку автомобіля для того, щоб поступитися дорогою для автомобілів, що рухаються по круговому руху. Тобто зупинка патрульної поліції була необґрунтованою, оскільки їх авто перебувало на іншій адресі, через декілька автомобілем перед її авто на іншій адресі, оскільки вона двічі здійснювала зупинки за адресами: просп. Миру, буд. 29, м. Ізмаїл, та за адресою: просп. Миру, буд. 27, м. Ізмаїл, на вимогу знаків дорожнього руху. Позивачка заперечує факт вчинення нею адміністративного правопорушення. Зазначає, що під час розгляду справи було порушено вимоги ст. 268 КУпАП, матеріали не були належним чином оформлені та досліджені, докази відсутні. Постанова винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки в діях відсутній склад скоєння нею правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП та правомірність притягнення до адміністративної відповідальності та правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, вважає себе невинною, а постанову серія ЕНА № 6057182 від 31.10.2025 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з відсутністю обставин у справі, невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи та порушенням норм процесуального права.
Згідно відзиву Департаменту патрульної поліції, відповідач позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає повністю, вважає їх необґрунтованими, такими, що не відповідають дійсності та нормам чинного законодавства, спрямованими на намагання позивача уникнути адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.Так, з матеріалів справи вбачається, що 31.10.2025 під час виконання службових обов`язків у сфері контролю за безпекою дорожнього руху, працівники поліції виявили водія, як пізніше стане відомо гр. ОСОБА_1 , яка близько 17 год. 02 хв. за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, м. Ізмаїл, вул. Шевченка, 2, керуючи транспортним засобом марки «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 , по другорядній дорозі, не надав переваги в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, чим порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. Факт вчинення гр. ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, підтверджується: відеозаписами з портативного відеореєстратора поліцейського; усними поясненнями гр. ОСОБА_1 , зафіксованими у передбачений законом спосіб на портативний відеореєстратор поліцейського. Поліцейський, помітивши правопорушення вчинене водієм транспортного засобу, прийняв рішення про зупинку транспортного засобу «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_1 . З пояснень поліцейського, наданих представнику ВОНС м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП встановлено, що поліцейські рухаючись на службовому транспортному засобі помітили факт правопорушення, що відбувся позаду їхнього руху, та позивача було зупинено після того як вона продовжила рух в напрямку службового транспортного засобу та порівнялась з ним. Транспортний засіб іншого учасника дорожнього руху, якому не надали перевагу в русі, продовжив рух в іншому напрямку дороги. В подальшому було доведено до відома гр. ОСОБА_1 про факт вчиненого нею адміністративного правопорушення (вказані дії підтверджуються відеозаписом), який позивачка не заперечувала, та надала свої усні пояснення щодо суті вчиненого правопорушення, які були заслухані поліцейським в процесі розгляду справи. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідальність, за яке передбачено ч. 2 ст. 122 КУпАП, відносно гр. ОСОБА_1 інспектором було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення.Поліцейський, в межах своїх повноважень, відреагував на виявлене ним адміністративне правопорушення та відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» зупинив транспортний засіб позивача. Поліцейський підійшов до гр. ОСОБА_1 повідомив причину зупинки, та роз`яснив суть скоєного водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, було вказано, яке саме порушення правил проїзду перехресть було допущено. Далі, поліцейський наголосив на своїй законній вимогі, пред`явити посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. В подальшому позивач виконав таку законну вимогу поліцейського та пред`явив вищезазначені документи, та поліцейським було встановлено особу водія. Після цього, поліцейський повідомив що буде розглядати справу за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП. Під час розгляду справи позивача було ознайомлено з його правами згідно ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, надано час та можливість ними скористатись. Позивач скористався своїм правом на власний розсуд і не надав інспекторам письмові пояснення по суті вчиненого ним адміністративного правопорушення. Жодної іншої письмової заяви чи клопотання, як під час підготовки, так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку п. 5 ст. 278 КУпАП - не надходило. Також, позивачу було роз`яснено право та строки на оскарження постанови, строк на сплату штрафу згідно постанови та роз`яснено наслідки невиконання вказаної постанови, передбачені ст. 307, 308 КУпАП. Факт роз`яснення позивачу прав, передбачених ст. 268 КУпАП та строки оскарження за ст. 289 КУпАП підтверджується відеозаписами та оскарженою постановою, зокрема у графі № 8 наявний підпис гр. ОСОБА_1 .Відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП поліцейський виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6057182 від 31.10.2025, згідно якої на гр. ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень. Негайно, після закінчення розгляду справи поліцейський, відповідно до ст. 285 КУпАП оголосив винесену постанову та надав її копію позивачу про що гр. ОСОБА_1 у графі № 9 оскаржуваної постанови власноручно поставила особистий підпис. На підставі викладеного відповідач вважає, що процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським відносно позивача дотримана у повному обсязі.Обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Окрім того, в обґрунтування власної позиції позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факту керування транспортним засобом марки «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 , по другорядній дорозі, та не надання переваги в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі та відповідно, порушення позивачем п. 16.11 ПДР і вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 122 КУпАП.При цьому на місці зупинки, факт порушення п. 16.11 ПДР позивачем не заперечувався. В свою чергу стороною відповідача був наданий відеозапис, інші матеріали, які в сукупності відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, ст. ст. 72, 73, 74, 75, 76 КАС України, відображають обставини, які описані в оскаржуваній постанові, одержані без порушення порядку, встановленого законом, є належними, достовірними та достатніми доказами для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Таким чином, з огляду на вищезазначене, в діях позивача вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Поліцейський мав всі законні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, ним дотримана процедура розгляду справи, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6057182 від 31.10.2025 є обґрунтованою, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством, ґрунтується на повному та всебічному розгляді справи, належних, допустимих та достатніх доказах вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Доводи позивача щодо необхідності визнання її протиправною та скасування безпідставні, необґрунтовані, не підкріплені нормами чинного законодавства України.Просить залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 - без задоволення.
У запереченнях на відзив позивач ОСОБА_1 зазначила, що зупинка транспортного засобу була здійснена двома працівниками поліції, однак сержант поліції ОСОБА_2 повідомив, що начебто він почув, як з якогось авто пролунав звуковий автомобільний сигнал, тобто зупинка була необґрунтована та не відповідала дійсності та була здійснена лише на припущення поліцейського. З автомобіля позивача звуковий сигнал не лунав, оскільки автомобіль позивача перебував за іншою адресою. За авто патрульної поліціїрухались декілька авто, які перебували у русі по колу, відповідно до дорожнього знаку «Круговий рух». В цей момент автомобіль позивача за адресою: пр. Миру, буд. 27, в м. Ізмаїл, на вимогу попереджувального знаку 1.19 «Наближення до кругового руху», здійснив зупинку автомобіля для того, щоб поступитися дорогою для автомобілів, рухаються по круговому руху. Тобто зупинка патрульної поліції була необґрунтованої, оскільки їх авто перебувало на іншій адресі, через декілька автомобілів перед автомобілем позивача на іншій адресі, оскільки позивач двічі здійснював зупинки за адресами: просп. Миру, буд. 29, м. Ізмаїл, та за адресою: просп. Миру, буд. 27, м. Ізмаїл, на вимогу знаків дорожнього руху. Зважаючи на бланкетність диспозиції ст. 162, 242 Кодексу України адміністративної судочинства України про адміністративні правопорушення, законності та обґрунтованості рішення, відповідно до постанови 8083 серії ЕНА № 6057182 від 31.10.2025 року зазначено про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, яка не відповідає дійсності. У п. 5 зазначено, що по вул. Шевченка, транспортний засіб рухаючись по другорядній дорозі не надав переваги в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі. У графі часу та місця не зазначено, який саме був транспортний засіб, марка та номер автомобіля, оскільки з вказаною адресою поліції, автомобіля позивача не було. Відповідно до додатку (карти руху транспортного засобу в м. Ізмаїл) адреса, як зазначена у постанові, а саме: вул. Шевченка, 2, м. Ізмаїл, є головною дорогою, рух по другорядній дорозі та перехрестя за даною адресою взагалі відсутнє, тобто відомості про транспортні засоби у даному правопорушенні взагалі відсутні. Таким чином, з протоколу не вбачається дата та час вчинення, а відтак, і суть адміністративного правопорушення. Позивач надає додаток-карту руху транспортного засобу в м. Ізмаїл, в якому зазначено місце у постанові, а саме: вул. Шевченка, 2, м. Ізмаїл, що даний маршрут транспортного засобу є по головній дорозі та транспортний засіб позивача перебував на відстані 850 м.Відповідно до пояснень поліцейського, наданих представнику ВОНС м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП, поліцейські помітили факт правопорушення, з чим позивач категорично не згоден, оскільки це не відповідає дійсності, факт правопорушення не зафіксовано, доказів не надано.Позивач рухався відповідно до Закону України «Про дорожній рух», дотримуючись вимог цього Закону та Правил дорожнього руху з метою безпеки дорожнього руху.Працівник поліції не пояснив конкретну причину зупинки та деталі опису підстави зупинки, яка визначена у статті 35 Закону України "Про Національну поліцію".По-перше, працівник поліції запитав, чи є у наявності страховий поліс. Водій надав страховий поліс, який був оновлений 23 жовтня 2025 року. Крім цього, водій надав для перевірки права водія та технічний паспорт транспортного засобу. По-друге, працівник поліції при перевірці прав водія почав здійснювати тиск та погрожував водію (позивачу) щодо відібрання прав водія, зухвало намагався вихопити права з рук водія. По-третє, відеозапис працівників поліції не підтверджує їхні припущення. У зв`язку з відсутністю доказів правопорушення, працівниками поліції не було складено протокол про адміністративне правопорушення. В четверте, працівники поліції між собою сперечалися щодо визначення статті адміністративного порушення, оскільки його не було, доказів не має.Перед транспортним засобом позивача, поряд з транспортним засобом та за транспортним засобом рух інших автомобілів відбувався відповідно до чинного законодавства України, без порушень та зупинок.Згідно з відеозаписом, позивач не надав згоди щодо вчинення ним даного правопорушення, а багато разів пояснив обом працівникам поліції про зупинки транспортного засобу відповідно до вимог дорожніх знаків.Доказів надано не було, працівником поліції було оголошено свої припущення щодо почутого звукового сигналу якогось автомобіля. На підставі вищезазначеного, порушення не має, фіксації порушення не було. Відповідно до відеозапису, позивач багаторазово пояснив, що відбулась зупинка транспортного засобу відповідно до вимог дорожніх знаків.
В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надала суду заяву, якою просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, свою позицію щодо заявлених позовних вимог висловив у відзиві на позов.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Дослідивши матеріали справи, відеозапис, позиції сторін по суті спору, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 31.10.2025 року поліцейським 2 роти 1 бат. Полк-1 відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області сержантом поліції Водоп`яновим Віталієм Ігоровичем винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕНА № 6057182, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.
З постанови про накладення адміністративного стягнення від 31.10.2025 року вбачається, що 31.10.2025 року о 17:02:52 в м. Ізмаїлі по вул. Шевченка, 2 ОСОБА_1 , керуючитранспортним засобом «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 , по другорядній дорозі не надала переваги в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, чим порушила п.16.11 ПДР, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 289 КУпАП скаргу на поставу по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою прокурора, особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Згідно вимог ч.1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною 2 ст. 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Згідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.
Отже, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Згідно п. 1.1 ПДР вони відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил.
У відповідності до п. 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Згідно п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 1.4 ПДР «кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що и інші учасники виконують ці Правила».
Згідно п. 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами), на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Суд звертає увагу, що з наданого відеозапису та інших доказів не вбачається, що автомобіль позивача, рухаючись по другорядній дорозі, не надав переваги в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, тобто порушень з боку позивача не встановлено, що виключає наявність відповідальності з боку позивача за визначене порушення.
Крім того, такими, що не відповідають дійсності є твердження відповідача, наведені у відзиві, що позивачка не заперечувала факт вчинення нею правопорушення, з огляду на те, що з наданого відповідачем відео вбачається, що позивачка не погоджується з фактом вчинення нею правопорушення. 
Також, у відзиві відповідач зазначає, що факт вчинення правопорушення зафіксований на відео, однак з оглянутого відео не вбачається скоєння позивачкою правопорушення, що їй інкримінується відповідачем. 
Відповідно до п 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР України відповідними доказами.
Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.
Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17.
Проте, відповідачем в даному випадку не надано жодних належних доказів на підтвердження обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач не порушив вимоги пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6057182 від 31.10.2025 винесена при відсутності відповідності до вимог чинного законодавства та без наявності обставин, що підтверджують вину особи.
Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи, що відповідачем не було надано жодного допустимого, достовірного та достатнього доказу, який міг би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу організації несення служби в місті Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту Патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Керуючись ст.ст. 72, 75, 76, 77, 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Відділу організації несення служби в місті Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту Патрульної поліції (68600, Одеська область, Ізмаїльський район, м. Ізмаїл, вул. Телеграфна, 72) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення – задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6057182 від 31.10.2025 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 та закрити справу про адміністративне правопорушення. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. 

Суддя: 	А.С.Адамов