ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 січня 2026 року 	Справа № 280/7983/25 м.Запоріжжя	

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач 2), в якій позивач просить суд:
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 04.07.2025 №33529/53-16 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 04.07.2025, із зарахуванням до загального стажу роботи періоду підприємницької діяльності з 22.11.1994 по 01.03.1998 та виплатити заборгованість з пенсійної виплати починаючи з 04.07.2025.
Ухвалою суду від 16 вересня 2025 року позовну заяву залишено без руху, наданий позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів від дня одержання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у цій справі в сумі 968,96 грн, або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
19 вересня 2025 року до суду надійшла заява про усунення недоліків, позивачем сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішення про відмову у призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню з таких підстав. В спірному випадку відповідач 1 не зарахував до страхового стажу позивача період зайняття підприємницькою діяльністю з 22.11.1994 по 01.03.1998 на загальній системі оподаткування. Період зайняття підприємницькою діяльністю з 22.11.1994 по 01.03.1998 може бути зарахований до страхового стажу за умови підтвердження спеціальним торговим патентом, патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків. Для підтвердження сплати страхових внесків позивач долучає копію книги про сплату страхових внесків за період 22.11.1994 по 01.03.1998, оскільки у зв`язку з тимчасовою окупацією території міста Енергодар Запорізької області інших документів не зберіглося, жодних інших документів позивач не має можливості надати відповідачам. Позивач просить позов задовольнити.
Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
02 жовтня 2025 року відповідачем 2 поданий відзив на позовну заяву, у якому Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області вважає, що позовні вимоги не можуть бути задоволені з наступних підстав. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 1 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 1 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області рішенням №083850026576 від 03.07.2025 позивачу до страхового стажу не зараховано період з 22.11.1994 по 01.03.1998, оскільки відсутні дані про систему оподаткування та сплату страхових внесків за цей період, а також відсутні документи, які в порядку чинного законодавства підтверджують наявність страхового стажу позивача, тому було прийнято вищезазначене рішення. Відповідач 2 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
09 жовтня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області вважає позовну заяву безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Зарахувати ОСОБА_1 спірний період ведення підприємницької діяльності не є можливим, оскільки цей період не підтверджений документально, а саме, в матеріалах справи відсутні документи передбачені п.п. 2 п. 2 розділу 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та не долучались позивачем до заяви про призначення пенсії за віком від 26.06.2025. Долучений позивачкою Витяг з державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, свідчить лише про державну реєстрацію/припинення підприємницької діяльності. Приймаючи рішення 03.07.2025 №083850026576 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, відповідач діяв в межах повноважень та у чіткій послідовності визначеній чинним законодавством України. Відповідач 2 просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову за безпідставністю вимог.
На підставі матеріалів справи, суд встановив наступні обставини.
Позивач 26.06.2025 звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії №083850026576 від 03.07.2025, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 32 років.
Згідно з наданим розрахунком до страхового стажу не зараховано період з 22.11.1994 по 01.03.1998, оскільки відсутні дані про систему оподаткування та сплату страхових внесків за цей період, а також відсутні документи, які в порядку чинного законодавства підтверджують наявність страхового стажу позивача.
Вважаючи протиправним рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1058-IV застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Приписами частин першої-третьої статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Як зазначено у частині четвертій статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. 
Згідно ст.62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до підпункту 1 пункту 3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди, зокрема, ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:
з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;
з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» № 637 від 12.08.1993 року (далі - Постанова № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.
Відповідно до пункту 4 Порядку №637 періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).
Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 встановлено, що період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.
Таким чином, обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата страхових внесків (єдиного внеску).
Відповідно до матеріалів справи, позивача взято на облік в Пенсійному фонді України як фізичну особу-підприємця 01.04.1997 та знято з обліку 20.04.2007. Дата проведення державної реєстрації відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В02 №664869 - 31.03.1997.
Листами Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 15.05.2025 та від 21.05.2025, повідомлено, що відповідно до даних облікової картки наявна наступна інформація: у період з 01.04.1997 по 30.09.1997 та з 01.01.1998 по 31.03.1998 діяльність здійснювалась на загальній системі оподаткування, внески сплачено. За період з 01.04.1998 по 20.04.2007 відсутні нарахування та сплата страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. У зв`язку із тимчасовою окупацією території міста Енергодар Запорізької області, дані щодо системи оподаткування та сплати страхових внесків за період з 22.11.1994 по 31.03.1999 надати немає можливості.
Відповідачами повідомлено, що позивачу не були зараховані в трудовий стаж період здійснення особою підприємницької діяльності з 22.11.1994 по 01.03.1998, оскільки за вказаний період відсутня сплата страхових внесків до ПФУ, відсутні документи, які в порядку чинного законодавства підтверджують наявність страхового стажу позивача.
Суд враховує, що під час звернення з заявою про призначення пенсії позивач надала пенсійному органу довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, заяву про призначення пенсії, паспорт, документи про місце проживання (реєстрації) особи (№ 1764943-2025), заяву про спосіб виплати пенсії, інший документ (Витяг з ЄДР ФОП), свідоцтво про народження дитини ( НОМЕР_1 ).
У досліджених судом індивідуальних відомостях про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) в спірному періоді, зокрема, за січень, лютий 1998 року відсутня інформація про сплату позивачем внесків. 
Суд звертає увагу, що сам лише факт реєстрації позивача фізичною особою-підприємцем без підтвердження сплати ним відповідних внесків не може бути достатньою підставою для зарахування позивачу до його страхового стажу даного періоду підприємницької діяльності.
Відомості з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, є підтвердженням здійснення позивачем підприємницької діяльності, але ці документи не підтверджують факт сплати страхових внесків, облік яких ведеться пенсійним органом.
Зважаючи на визначений законодавством перелік документів на підтвердження сплати страхових внесків за період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності по загальній системі оподаткування, надані позивачем документи для призначення пенсії не є належними і достатніми доказами.
При цьому, у наданому відповідачу 1 свідоцтві про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В02 №664869 дата проведення державної реєстрації зазначена 31.03.1997.
Позивачем не доведено та судом не встановлено надання відповідачу 1 з заявою про призначення пенсії довідки про реєстрацію позивача як суб`єкта підприємницької діяльності у період з 22.11.1994. 
Відтак, суд приходить до висновку про те, що у відповідача 1 не було достатніх підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду здійснення підприємницької діяльності за періоди з 22.11.1994 по 01.03.1998, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави стверджувати, що такий стаж за оскарженим рішенням протиправно не зарахований відповідачем.
Щодо долучення позивачем до позовної заяви для підтвердження сплати страхових внесків за період 22.11.1994 по 01.03.1998 копії книги обліку доходів і витрат по оподаткуванню підприємця, суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-ІV звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).
Розділом ІІ Порядку №22-1 визначені документи, які необхідні для призначення пенсії та надаються до заяви про призначення пенсії за віком.
Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, у тому числі про стаж, вік та заробітну плату, які подаються до уповноваженого органу Пенсійного фонду України в установленому порядку.
Особа, яка досягла необхідного віку та має необхідний страховий стаж, має право на призначення пенсії, проте реалізація такого права повинна здійснюватися у встановленому національним законодавством порядку, визначеному, зокрема, у Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та затвердженому на виконання його положень Порядку №22-1.
Аналогічна правова позиція щодо тлумачення норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку №22-1 у подібних правовідносинах викладена у постановах від 11.07.2022 у справі №540/1730/19, від 21.09.2018 у справі №805/465/18-а, від 21.12.2021 у справі №540/1588/19.
Верховний Суд у своїй постанові прийнятої 14 травня 2025 року у справі №340/10339/21 зробив висновок про те, що адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні.
Суд зазначає, що обов`язок підтвердження наявності пенсійного віку та страхового стажу покладено на позивача, як на особу, яка звертається за призначенням пенсії. 
Отже, враховуючи, що позивачем книга обліку доходів і витрат по оподаткуванню підприємця до заяви про призначення не надавалась та не розглядалась відповідачем 1 при прийнятті оскаржуваного рішення, судом не може оцінюватись такий документ в контексті протиправності висновків відповідача 1.
При цьому, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений можливості надати додаткові документи для підтвердження страхового стажу, зокрема, книгу обліку доходів і витрат по оподаткуванню підприємця до органів Пенсійного фонду України для проведення перевірки та прийняття належного рішення у відповідності до норм Порядку №22-1.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255, 262 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ),
Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул.Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; код ЄДРПОУ 13814885),
Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп.Соборний, буд.158-б, м.Запоріжжя, 69057; код ЄДРПОУ 20490012).

Повне судове рішення складено 09.01.2026.

Суддя Б.В. Богатинський