Справа № 610/3656/25
Провадження № 2/610/410/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.01.2026 Балаклійський районний суд Харківської області в складі: 
головуючого – судді Феленка Ю.А., 
за участю секретаря судового засідання Афоніної Д.О.,
за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

22.09.2025 позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" (далі – АТ КБ "ПРИВАТБАНК") звернувся до суду з позовом у якому зазначив, що 02.11.2021 відповідач ознайомився з умовами кредитування, підписав Паспорт кредиту і Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, уклавши у такий спосіб договір про надання банківських послуг (далі – Договір). За умовами договору відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту – відновлюваної кредитної лінії до 200 000 грн на картку "Універсальна GOLD", із строком кредитування 12 місяців з пролонгацією, процентною ставкою 40,8% річних та 60% річних від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості, сплатою мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, розміром мінімального обов`язкового платежу – 5% від суми заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від суми заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно – у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля, про що зазначено в полі підпис Клієнта із позначкою дати та часу. Використання OTP пароля в якості простого електронного підпису погоджено з відповідачем у Анкеті-заяві від 22.09.2020, яка підписана останнім власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 "Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України". На підставі укладеного Договору відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку № НОМЕР_1 із строком дії – 11/25, тип – Універсальна GOLD. 
Позивач взяті на себе обов`язки за договором виконав у повному обсязі. Тоді як відповідач ОСОБА_1 , користуючись грошовими коштами за рахунок відновлювальної кредитної лінії, взяті на себе зобов`язання щодо повернення грошових коштів за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 07.09.2025 виникла заборгованість у сумі 181 028,98 грн, яка складається p: заборгованості за тілом кредиту в сумі 145 860,16 грн, заборгованості за простроченими відсотками в сумі 35 168,82 грн. Посилаючись на викладене, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитним договором б/н від 02.11.2021.

05.11.2025 через електронний кабінет в системі "Електронний суд" відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову АТ КБ "ПРИВАТБАНК", а у разі встановлення факту наявності заборгованості – зменшити розмір штрафних санкцій та застосувати строк позовної давності. 
Мотивуючи відзив, відповідач зазначив, що не погоджується з позовними вимогами АТ КБ "ПРИВАТБАНК" щодо стягнення з нього заборгованості у сумі 181 028,98 грн, вважає їх безпідставними і такими, що не підтверджені належними доказами. Посилання банка на Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 02.11.2021, підписану нібито відповідачем через систему Приват24 (OTP-кодом), відповідач вважає неналежним доказом підтвердження укладення кредитного договору, оскільки позивачем не надано оригіналу самого договору з власноручним підписом відповідача або доказів отримання ним OTP-коду. Відсутні також підтвердження, що саме 02.11.2021 відповідач погодив конкретні умови кредитування. Не доведено ознайомлення відповідача з тарифами та умовами Банкe, які містили відсоткову ставку 40,8% та 60% за прострочку. Роздруківки з сайту не підтверджують факт погодження ним цих умов. Розрахунок заборгованості необґрунтований. У позові відсутні докази отримання коштів саме відповідачем. Хоча банк надав виписку з підписом та печаткою керівника напрямку операційного обслуговування, ця виписка, на думку відповідача, не підтверджує факт укладення договору або погодження його умов. Виписка лише підтверджує рух коштів, але не встановлює підставу виникнення заборгованості. Неправомірно завищені штрафні санкції – проценти у розмірі 60 % річних, що є надмірними та непропорційним. Відповідно до ст. 551 ЦК України суд має право зменшити розмір штрафних санкцій. Крім того, строк позовної давності відповідно до ст. 257 ЦК України становить 3 роки. Тобто, оскільки останній платіж було здійснено відповідачем понад три роки тому, він просив застосувати строк позовної давності і відмовити у задоволенні позову. 
Подана 27.11.2025 представником позивача заява, яка по своїй суті є відповіддю на відзив, не приймається судом, оскільки подана поза межами строку, встановленого судом для її подачі.
За відсутності відповіді на відзив, заперечення відповідача на відповідь на відзив, які надійшли 28.11.2025, також судом залишені без розгляду.
Крім того, клопотання та заяви відповідача, подані після подачі відзиву також не приймаються судом, оскільки згідно з вимогами ч. 1, п. 6 ч. 3 ст. 178 ЦПК України відповідач викладає заперечення проти позову у відзиві. Відзив повинен містити перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання. Тобто відповідач мав викласти всі свої заперечення проти позову у відзиві на позовну заяву, а також подати відповідні докази, на які він посилається.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, через електронний кабінет в системі "Електронний суд" подав заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Поданий ним 05.11.2025 відзив на позовну заяву містить клопотання про розгляд справи за його відсутності.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

24.09.2025 позовну заяву АТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було прийнято до провадження Балаклійського районного суду Харківської області, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 65).
Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 20.11.2025 клопотання відповідача про витребування доказів задоволено частково (а.с. 86-87).
24.11.2025 від відповідача надійшло чотири заяви про витребування доказів, дві з яких також містили клопотання про призначення експертизи.
Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 07.01.2026 у задоволенні вказаних клопотань було відмовлено.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 22.09.2020 ОСОБА_1 власноручним цифровим підписом підписав 3 Анкети-заяви клієнта-фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг з метою відкриття рахунку в АТ КБ "ПРИВАТБАНК". Вказані анкети-заяви містять загальну інформацію про відповідача, а також згоду на використання простого електронного підпису під час надання банком будь-яких послуг, у тому числі послуг з переказу коштів, укладенні між сторонами кредитних договорів та інших правочинів. Сторонами обумовлено визнання правочинів у вигляді електронних документів із використанням простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для сторін та такими, що не потребують додаткового підтвердження (а.с. 41-43).
02.11.2021 о 16:13 год відповідач з використанням ОТП пароля підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Підписанням цієї заяви відповідач приєднався до розділу "Загальні положення", підрозділів "Кредитні картки", "Поточні рахунки", "Використання картки", "Віддалені канали обслуговування", "Оплата частинами та миттєва розстрочка" Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ "ПРИВАТБАНК", що розміщені в мережі інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms в редакції, чинній на дату підписання цієї заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка (далі – Договір), та підтвердив, що приймає всі права та обов`язки, визначені цим договором та зобов`язується їх виконувати. При цьому, вказаною заявою між сторонами було узгоджено максимальний кредитний ліміт – до 200 000 грн, строк кредитування – 12 місяців, процентна ставка, відсотків річних – 40,8 % для карт Універсальна "GOLD", проценти у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України – 60% за від простроченої суми заборгованості. Доказів того, що зазначені умови в цілому, або їх частина, визнавалися недійсними, сторонами суду не надано (а.с. 35-40).
Підписанням Паспорту споживчого кредиту ОТП паролем 02.11.2021 о 16:13 год відповідач підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані, виходячи з обраних ним умов кредитування. Паспорт споживчого кредиту містить аналогічні умови кредитування, що і Заява (а.с. 44-48).
Таким чином, між сторонами було укладено договір на отримання кредиту безготівковим шляхом на споживчі цілі у виді відновлювальної кредитної лінії з розміром кредитного ліміту до 200 000 грн строком на 12 місяців з пролонгацією, зі сплатою процентів за користування кредитним лімітом за фіксованою процентною ставкою у розмірі 40,8% річних та 60% річних від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості, сплатою мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, розміром мінімального обов`язкового платежу – 5% від суми заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від суми заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно – у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення.
З довідки від 15.08.2025 убачається, що АТ КБ "ПРИВАТБАНК" 01.08.2016 видав ОСОБА_1 кредитну картку "Універсальна" № НОМЕР_2 із строком дії до 03/20 та 31.10.2017 – кредитну картку "Універсальна GOLD" № НОМЕР_3 із строком дії до 05/21.
На виконання умов договору 02.11.2021 позивач видав ОСОБА_1 кредитну картку "Універсальна GOLD" № НОМЕР_1 із строком дії до 11/25 (а.с. 119).
За даними довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я ОСОБА_1 30.01.2017 на його кредитну картку було встановлено кредитний ліміт, який було неодноразово збільшено, максимально – 08.01.2024 до 150 000 грн, та 04.04.2025 – зменшено до 0 грн (а.с. 118).
Відповідач користувався кредитними коштами, здійснював часткове погашення заборгованості, що убачається з виписки за договором за період 01.11.2021 - 07.09.2025 (а.с. 33-34).
Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за Договором б/н від 02.11.2021 станом на 07.09.2025 становить 181 028,98 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 145 860,16 грн, заборгованості за простроченими відсотками у сумі 35 168,82 грн (а.с. 9-32).
На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.

Норми права, які застосував суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" (далі – Закону) такі електронні правочини, а також електронні правочини, щодо яких сторони домовилися про підписання, мають бути підписані за допомогою електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису або іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У статті 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Мотиви суду.

Як було встановлено судом, між сторонами виникли кредитні правовідносини на підставі договору б/н від 02.11.2021, за умовами якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти у виді відновлювальної кредитної лінії з лімітом до 200 000 грн, встановленого на його кредитну карту "Універсальна GOLD" № НОМЕР_1 із строком дії до 11/25. Строк кредитування становить 12 місяців з пролонгацією.
Зазначеним договором були визначені його предмет, розмір кредитного ліміту, строки та умови повернення кредиту, розміри плати за користування кредитними коштами та інші умови правовідношення, що підтверджується підписаною відповідачем заявою від 02.11.2021.
Спір стосується стягнення заборгованості за договором, а саме заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитними коштами.
Підписанням 3-х Анкет-заяв клієнта-фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг власноручним цифровим підписом ОСОБА_1 ініціював відкриття рахунку на його ім`я в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та надав згоду на використання простого електронного підпису під час надання банком будь-яких послуг, у тому числі послуг з переказу коштів, укладанні між сторонами кредитних договорів та інших правочинів. Сторони обумовили визнання правочинів у вигляді електронних документів із використанням простих електронних підписів дійсними, обов`язковими для виконання та такими, що не потребують додаткового підтвердження. 
За таких обставин позивачем підтверджено факт укладення договору від 02.11.2021 шляхом підписання відповідачем простим електронним підписом ОТП паролем Правил надання банківських послуг та Паспорта споживчого кредиту та Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг АТ КБ "ПРИВАТБАНК" становлять Договір банківського рахунка. Отже, заперечення відповідача в цій частині є безпідставними та спростовуються наведеними вище доказами. Крім того, у відзиві відповідач не виключає факт наявності заборгованості за кредитним договором, зазначає, що останній платіж за кредитним договором було здійснено більш ніж три роки тому, просить зменшити розмір штрафних санкцій та застосувати строк позовної давності. Вказане свідчить про те, що факт укладення договору та наявність договірних відносин між сторонами фактично не заперечується і самим відповідачем. 
Фотокопія паспорта ОСОБА_1 , наявна в матеріалах справи, завірена 10.03.2023 його власноручним підписом, свідчить про проходженням ним ідентифікації клієнта АТ КБ "ПРИВАТБАНК".
Твердження відповідача стосовно недоведеності ознайомлення його з тарифами та умовами кредитування є необґрунтованими та спростовуються підписанням ним особисто анкети-заяви (а.с. 43), у якій зазначено, що він, ОСОБА_1 , підписанням цього документа на підставі ст. 634 ЦК України приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ "ПРИВАТБАНК", що розміщені в мережі інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms в редакції, чинній на дату підписання цієї заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка (далі – Договір), та підтвердив, що приймає всі права та обов`язки, визначені цим договором та зобов`язується їх виконувати. Водночас зобов`язався ознайомлюватися зі змінами Умов та Правил надання банківських послуг самостійно на сайті банку https://privatbank.ua/terms. 
Також суд вважає за необхідне зазначити, що протягом всього часу користування банківськими послугами ОСОБА_1 жодного разу не заявляв про несанкціонований доступ до його електронного кабінету клієнта банку, незаконного використання платіжних інструментів на його ім`я, чи вчинення відносно нього, як клієнта АТ КБ "ПРИВАТБАНК" інших шахрайських дій. Заяви відповідача, подані ним до суду, інформації про такі факти також не містять. 
Хоча судом і не були прийняті клопотання відповідача, подані після подання відзиву, зокрема про визнання доказів неналежними та недопустимими, суд вважає за необхідне зазначити, що представник позивача подав позовну заяву разом з доданими до неї документами через електронний кабінет в системі "Електронний суд" у відповідності до ч. 5 ст. 43 ЦПК України. Додатки до позовної заяви подані у вигляді відсканованих оригіналів відповідних документів та підписані представником позивача електронним цифровим підписом. Клопотань про призначення по справі будь-яких експертиз, у встановлені законом строки та у встановленому законом порядку, від відповідача до суду не надходило. За таких обставин у суду відсутні сумніви у автентичності зазначених вище документів.

Відповідач у своєму відзиві також зазначав, що не погоджується з наведеним позивачем розрахунком заборгованості. При цьому, розрахунки позивача не спростував, свого альтернативного розрахунку не надав.
Розрахунок заборгованості, що міститься в матеріалах справи, було перевірено судом і встановлено, що нарахування процентів здійснювалося в межах строку дії договору та у відповідності до його умов, узгоджених сторонами.
За таких обставин, твердження відповідача щодо необґрунтованості розрахунку заборгованості суд вважає безпідставними.
З урахуванням розміру заборгованості за процентами, що не перевищує 25 процентів від суми заборгованості за тілом кредиту, суд вважає доводи відповідача щодо неправомірно завищених штрафних санкцій також безпідставними, а відтак не вбачає підстав для застосування положень ч. 3 ст. 551 ЦК України. про що просив відповідач у відзиві на позовну заяву.
На підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними, а також на виконання ухвали суду від 20.11.2025, позивачем надано копію довідки про емітування кредитних карток на ім`я ОСОБА_1 , копію довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я ОСОБА_1 , копію виписки за договором за період 01.11.2021 - 07.09.2025, з яких убачається, що кредитні картки були емітовані саме на ім`я відповідача, на них було встановлено кредитний ліміт, який періодично змінювався, а відповідач у свою чергу користувався кредитними коштами, здійснював покупки, грошові перекази на інші картки, сплачував послуги тощо, а також періодично частково погашав заборгованість за кредитним договором. 
Досить тривалий час користування кредитним лімітом та значна сума обігу грошових коштів за цей період (витрат – 5 572 593,14; надходжень – 5 391 549,06) також свідчать про наявність кредитних правовідносин між сторонами. Жодних заяв або заперечень з приводу умов правовідношення від відповідача на адресу позивача за цей період подано не було.
Отже, відповідачем ОСОБА_1 були порушені зобов`язання стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту, сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаним вище кредитним договором у загальному розмірі 181 028,98 грн, з яких: заборгованості за тілом кредиту – 145 860,16 грн, заборгованості за простроченими відсотками – 35 168,82 грн.
Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності суд зазначає таке.
У відповідності до статей 256, 257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" 540-IX від 30 березня 2020 року розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема п. 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". 
Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року, а тому саме з цієї дати строк позовної давності продовжувався у зв`язку із введенням на території України карантину. Строк карантину неодноразово продовжувався й закінчився 30 червня 2023 року.
Крім того, згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності. Так, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема п. 19, згідно з яким у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Вказаний пункт Прикінцевих та перехідних положень ЦК України діяв до 04.09.2025 та був виключений на підставі ЗУ № 4434-IX від 14.05.2025.
З урахуванням вищезазначеного позивач звернувся до суду з позовом у межах строку позовної давності, підстав для її застосування суд не вбачає.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання та порушив умови договору, укладеного 02.11.2021 між ним і банком, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором, яка виникла станом на 07.09.2025, в сумі 181 028,98 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судові витрати.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 2 422,40 грн судового збору (а.с. 1). 
У зв`язку із задоволенням позову суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати.

Враховуючи вищенаведене, керуючись статтями 526, 626, 628, 629, 1049, 1054 ЦК України, статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором від 02.11.2021 в сумі 181 028 (сто вісімдесят одну тисячу двадцять вісім) гривень 98 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, ЄДРПОУ 14360570.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 12 січня 2026 року.

Суддя	Ю.А. Феленко