БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
26.12.2025 
Справа № 497/544/25 
Провадження № 2/497/593/25
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.12.2025 року  Болградський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Кравцової А.В., секретар судового засідання Георгієва А.В., розглянувши за відсутністю сторін в залі суду в м.Болград цивільну справу за позовом заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія"Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
ВСТАНОВИВ:
06.03.2025р. представник ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки  ОСОБА_1  на користь позивача заборгованості в розмірі 26910грн., та судових витрат – в розмірі сплаченого позивачем судового збору – 3028рн., посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідач добровільно не виконує зобов`язань за кредитним договором, надавши відповідні докази, а також докази оплачених судових витрат.
07.05.2025р. ОСОБА_2 - представник відповідача ОСОБА_1 надійслав до суду додаткові пояснення по справе, якою просив відмовити у задоволення позову,зазначив, що позивач не мав права нарахувати таку велику кільсть відсотків за користування кредитними коштами після закінчення строку, а саме після 13.12.2021р., такж зазначив що позовні вимоги щодо стягнення забргованості за процентами у розмірі 18000грн. є безпідставними та підлягають відмові у їх задоволенні. 
16.04.2025 р. Чечельницька А.О. - представник позивача ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів" надійслала суду заяву на виконання вимог ухвали про долучення доказів.
Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку позовні вимоги задовольнити частково, за наступних підстав.
Судом встановлено, що 13.11.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілон" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договор №103306394, відповідно до умов якого відповідач отримав фінансовий кредит в розмірі 6000 грн., строком на 30 днів, тобто до 13.12.2021р. року, датою надання кредиту є 13.11.2021 року, зі сплатою процентної ставки в розмірі 11,00% в день та застосовується протягом строку надання кредиту (а.с.10). До договору додано паспорт споживчого кредиту №103306394(а.с.10) Графіку платежів за договором про споживчий кредит, вбачається, що чиста сума кредиту за розрахунковий період з 13.11.2021р. по 13.12.2021р. становить 8910грн, з яких 6000грн сума кредиту за договором, 2250грн. проценти за користування кредитом, та 660грн. сума заборгованості за комісії (а.с.9 звор.стор.)
16.07.2024 року між ТОВ "Мілон" та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 16072024(а.с.13-14).
Надалі,16.07.2024 року між ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група" та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підписано Акт прийому-передачі боржників за Договором факторингу № 16072024 від 16.07.2024р. (а.с.15).
Із Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024р. вбачається, що ОСОБА_1 заборгував позивачу за кредитним договором №103306394 від 13.11.2021 року - 26910грн, з яких 6000грн - заборгованість за основним боргом, 20250грн - сума заборгованості за відсотками та 660грн. сума заборгованості за комісії.( а.с.16).
Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ст.ст. 627, 629 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Сторонами було дотримано усіх вимог законодавства, тому договір вважається укладеним та підлягає виконанню обома сторонами.
Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ст.ст. 627, 629 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Сторонами було дотримано усіх вимог законодавства, кредитор перерахував обумовлену сторонами суму кредиту, тому договір вважається укладеним та підлягає виконанню обома сторонами.
Як встановлено судом відповідач ОСОБА_1 порушив умови кредитних договорів, неналежно виконуючи взяті на себе зобов`язання. Даних про належне виконання відповідачем умов кредитних договорів суду не представлено. Зазначене підтверджується наданими розрахунками заборгованості.
Разом з тим, одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6) частини 1 статті 3 ЦК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Приписи частин другої та третьої статті 6 і статті 627ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства та договором, зокрема ситуації, коли сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити.
Тому сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченимстаттею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням (див. близькі за змістом висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 1 червня 2021 року в справі №910/12876/19 (пункти 7.6-7.10).
Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 5 квітня 2023 року в справі №910/4518/16 зазначила, що очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.
Аналогічних висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 в справі №444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 в справі №912/1120/16 (пункт 6.19).
Отже, право кредитора (як первісних так і нового) нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилися після спливу визначеного договором строку кредитування, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, підлягає стягнення розмір заборгованості : за кредитним договором №103306394 від 13.11.2021року період з 13.11.2021рр. по 13.12.2021р. становить в сумі 8910грн., з яких 6000грн. сума кредиту за договором, 2250грн. проценти за користування кредитом та 660грн. сума заборгованості за комісії.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково в сумі 8910грн.
Крім цього, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати у розмірі 3028грн., що підтверджується платіжною інструкцією №98009 від 18.02.2025 року (а.с.1).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,81,141,263,264, ЦПК України, ст.ст.526,530,1054-1057,1077-1078 ЦК України, суд,
ухвалив: 
Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: 01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, 30, реквізити ІВАИ № НОМЕР_2 в АТ «ТАСкомбанк»), - заборгованість: за кредитним договором №103306394 від 13.11.2021 року - в розмірі 8910 (вісім тисяч дев`ятсот десять) гривень та 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень судових витрат, а всього, разом – 11938 (одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять вісім) гривень. 
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення його повного тексту, після чого набирає законної сили. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: bg.od.court.gov.ua. Повний текст судового рішення виготовлено 26.12.2025 року. 

Суддя А.В. Кравцова