Справа №592/18399/25
Провадження №2/592/428/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 січня 2026 року           м.Суми
Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:
головуючого - судді Шияновської Т.В.,
з участю секретаря судового засідання Чайки Т.В., 
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
у с т а н о в и в:
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , іншу 1/2 частину квартири залишити у власності відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 14.07.2001 по 12.10.2017 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 
За час перебування у шлюбі у них народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Для поліпшення житлових умов 23.11.2006 за сімейні кошти ними придбано однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Право власності на вказану квартиру було зареєстровано за відповідачем за її згодою. Колишній чоловік заперечує її право власності на квартиру, не надає дозволу в ній зареєструватись. Згоди про поділ майна вони досягнути не можуть.
Посилаючись на ст.ст. 60, 61, 69 СК України, позивачка зазначає, що спірне майно є об`єктом спільною сумісною власністю, а тому підлягає поділу в рівних частинах. 
Ухвалою суду від 21.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17.12.2025 закрито підготовче провадження, призначено судовий розгляд справи.
Позивачка у судове засідання не з`явилась; надала заяву про проведення судового розгляду у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився; про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву не подав. 
Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 14.07.2001 перебували у шлюбі, зареєстрованому Сумським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Сумського обласного управління юстиції, актовий запис № 613 (а.с. 8).
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.10.2017 у справі № 592/9246/17 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 8).
За час перебування сторін у шлюбі ними було придбано нерухоме майно, а саме: згідно з договором купівлі-продажу квартири від 23.11.2006 на ім`я ОСОБА_2 було придбано квартиру в АДРЕСА_1 , житловою площею – 17,6 кв.м., загальною площею – 30,01 кв.м., кількість кімнат – 1 (а.с. 5, 6, 7).
Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч. 1 ст. 63 СК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).
Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17-ц.
Як встановлено судом, майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали під час шлюбу, тобто спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
За таких обставин, враховуючи, що спірне нерухоме майно було придбано сторонами за спільні кошти у шлюбі в інтересах сім`ї, воно відповідає критерію спільного майна подружжя, та відповідно кожен із подружжя має право на 1/2 частину такого майна, виходячи із презумпції рівності часток, яка ніким не була оспорена.
За таких обставин, суд вважає вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2100 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , іншу 1/2 частину квартири залишити у власності  ОСОБА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2100 грн.
Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 14.01.2026.

Суддя Тетяна ШИЯНОВСЬКА