ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2025 р. 	Справа № 520/16591/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  П`янової Я.В. ,
          розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2025 (головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А.) у справі №520/16591/25
за позовом     ОСОБА_1  
до    Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                                  
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом, в якому просила суд: 
-  визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нескладання та ненадання до Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області подання про повернення ОСОБА_1  збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 19 756,03 грн., сплаченого відповідно до квитанції від 20.09.2024 №0.0.3897659263.1;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області сформувати та надати до Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 19 756,03 грн., сплаченого відповідно до квитанції від 20.09.2024 № 0.0.3897659263.1.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2025 року позов залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити. 
В обґрунтування вимог скарги зазначає, що має право на повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, оскільки квартиру придбала вперше, право на приватизацію державного житлового фонду не використала,   про що свідчить довідка AT "Державний ощадний банк України" , отже  нею дотримано вимоги Порядку №1740.
Крім того, зазначає, що надавала відповідачу заяву від 06.06.2025 про те, що вона не мала та не набувала права власності на житло, що не враховано судом.
Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку щодо відсутності у позивача права на повернення помилкового сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу нерухомості.
Вважає, що суд неправильно застосував норми матеріального права, а саме п.9 ч.1 ст.1 Закону України “Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування”, п.5 ст.5 Закону України “Про приватизацію державного житлового фонду”, пп. “в” п.15-2 Порядку №1740.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на те, що судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права, просив відмовити у задоволенні скарги та залишити рішення суду без змін. 
Позивач подав також додаткові пояснення у справі, в яких виклав заперечення на відзив на апеляційну скаргу. 
Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційних скарг, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що   позивачем придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 1 968 400,00 грн., згідно  договору купівлі-продажу квартири від 20.09.2024, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н.Ю., та зареєстрованого в реєстрі за №1617 (а.с.19-22).
При укладенні договору купівлі-продажу квартири позивачем сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу зазначеного нерухомого майна в розмірі 19 756,03 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №0.0.3897659263.1 від 20.09.2024 (а.с.26).
06.06.2025 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про повернення помилкового сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомості (а.с.27-30, 31).
У відповідь на звернення Відповідач листом від 17.06.2025 повідомив, що наявність квитанції від 20.09.2024 свідчить про те, що нотаріусом при посвідченні договору встановлено обов`язок щодо сплати збору в розмірі 19 756,03 грн. У довідці АТ "Ощадбанк", доданої до заяви, зазначена лише одна адреса місця проживання. Відповідно до наданих документів повна інформація про невикористання житлових чеків для приватизації відсутня. Підстави для складення подання на повернення збору з операцій купівлі - продажу нерухомого майна відсутні (а.с.32-34).
Позивач, не погоджуючись із  бездіяльністю відповідача  щодо не складання та ненадання до Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області подання про повернення їй сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна,  звернулася до суду з позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову,  суд першої інстанції виходив з того, що  відповідач діяв правомірно. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України “Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування” від 26.06.1997 року №400/97-ВР  (далі по тексту - Закон №400/97-ВР (в редакції станом на час спірних правовідносин) визначає порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до п.9 ст.1 Закону №400/97-ВР  платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є: зокрема, фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком, зокрема  громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з  Податковим кодексом України.
Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
Суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками цього збору за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса.
Відповідно до ст.2 Закону №400/97-ВР об`єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 9  статті 1 цього Закону, є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.
Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій на виконання вказаного Закону регулює Порядок сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998 №1740                            (далі по тексту - Порядок №1740).
Відповідно до п.15-1 Порядку №1740 збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується, зокрема  фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.
Відповідно до п.15-2 Порядку №1740 (з урахуванням внесених змін Постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 № 866) збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо:
б) право власності на житло, отримане фізичною особою в результаті його приватизації, відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";
в) особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року);
г) особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
Відповідно до п.15-3 Порядку №1740 (з урахуванням внесених змін Постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 №866) нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
Документом, що підтверджує сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, є платіжне доручення платника збору про перерахування сум збору на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства. Копія такого платіжного доручення зберігається в нотаріуса, який посвідчив договір.
Суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками, зазначеними у пункті 15-1 цього Порядку, за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса.
Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за наявності зазначених у підпунктах в і г пункту                    15-2 цього Порядку інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Пунктом 18 Порядку №1740 визначено, що облік сум збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій ведеться відповідно до законодавства.
Повернення помилково або надміру сплачених сум збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій здійснюється у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України та нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання, щодо повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.
Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, розробленим на виконання статей 43, 45, 78 та 112 Бюджетного кодексу України та затвердженим наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 №787 (далі по тексту - Порядок № 787) .
Приписами п.5 глави I Порядку №787 передбачено, що  повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету або повернення на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, або перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.
У разі повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби) орган, що контролює справляння надходжень бюджету, засобами системи Казначейства формує подання в електронній формі згідно з додатком 1 до цього Порядку та подає його до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.
Заява про повернення (перерахування) коштів з бюджету складається та подається платником до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з платежу, який підлягає поверненню (крім повернення судового збору, за виключенням помилково зарахованого), із обов`язковим зазначенням інформації в такій послідовності: найменування платника (суб`єкта господарювання) (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті) та номер контактного телефону (за згодою), причина повернення (перерахування) коштів з бюджету, найменування банку або небанківського надавача платіжних послуг, місцезнаходження банку (у разі повернення коштів в іноземній валюті (латиницею)), в якому відкрито рахунок отримувача коштів, та реквізити такого рахунка (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), номер карткового рахунка отримувача коштів (за наявності).
Аналіз наведених вище норм вказує на те, що чинне законодавство передбачає те, що починаючи з 26.09.2020, визначено механізм, за умови дотримання якого фізична особа, що придбаває житло вперше, не сплачує збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого майна (житла) при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу.
Зокрема, держава чітко визначила коло осіб, які у розумінні Закону №400/97-ВР вважаються такими, що придбавають житло вперше (до придбання житла особа не набувала права власності на інше житло в будь-який із перелічених способів: не приватизувала державний житловий фонд, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя); перелік документів, які особа  має зібрати та надати для підтвердження того, що вона вперше придбаває житло.
Отже, згідно чинного  на час виникнення спірних правовідносин  законодавства, фізична особа, що придбаває житло вперше та, відповідно, не є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого майна (житла), не сплачує збір при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу. 
Для цього фізична особа подає нотаріусу:
- заяву про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя);
- відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло;
- дані про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року).
Колегія суддів зазначає, що за умови отримання від фізичної особи таких документів нотаріус на підставі абз.4 п.15-3 Порядку №1740 здійснює нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
Якщо ж особа не скористалася цим механізмом на стадії посвідчення договору в нотаріуса та помилково сплатила збір, то вона вправі скористатися ним вже після посвідчення нотаріусом договору, подавши відповідному територіальному органу Пенсійного фонду визначені пп. “в” п.15-2 Порядку №1740 інформацію та пакет документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, для формування відповідного подання про повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.                           У разі отримання відмови особа може оскаржити таке рішення до суду.
Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 25.11.2021 у справі №280/9714/20, в якій вирішувалося питання, чи є позивач, який придбав квартиру, платником збору на обов`язкове пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого майна.
Отже, законодавством передбачено, що у випадку помилкової сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна покладено на особу обов`язок подання пакету документів, встановленого Порядком №1740, для виникнення у пенсійного органу обов`язку формування подання про повернення помилково сплачених коштів.
Судом встановлено, що позивач придбала квартиру 20.09.2024, 06.06.2025 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про повернення помилкового сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомості (а.с.27-30).
В заяві позивач зазначила, що при нотаріальному посвідченні договору купівлі - продажу квартири сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1% від вартості об`єкту нерухомого майна в сумі 19 756,03 грн., майно придбано вперше, а отже кошти були сплачені помилково.
До цієї заяви позивач додала наступні документи: копію паспорта та РНОКПП                         (а.с.13-17,18); копію договору купівлі - продажу квартири №б/н від 20.09.2024 (а.с.19-22); копію витягу з Державного реєстру речових прав №395894211 від 20.09.2024 (а.с.23); копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №430352731 від 06.06.2025 (а.с.24); копію довідки про участь у приватизації №ЕЛ-125967/118.40/0372-05/2025 від 30.04.2025 (а.с.25); копію платіжної інструкції від 20.09.2024 №0.0.3897659263.1 (а.с.26).
Аналізуючи наведені вище документи, колегія суддів вважає, що останні не дають підстави достеменно та беззаперечно стверджувати, що позивачем підтверджено невикористання нею права на приватизацію державного житлового фонду, а також придбання  житла вперше.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, позивач значиться в списках на приватизацію за адресою проживання: АДРЕСА_2 , що зберігаються у ТВБВ №10020/0372 АТ "Ощадбанк", Харківська обл., смт. Нова Водолага, вул. Кооперативна, 1., про що зазначено в довідці Ощадбанку від 30.04.2025. 
Станом на 30.04.2025 приватизаційний депозитний рахунок за житловими чеками                          не відкривався, згідно довідки про участь у приватизації №ЕЛ-125967/118.40/0372-05/2025 від 30.04.2025. 
Крім того, відсутня повна інформація про невикористання позивачем житлових чеків для приватизації.
Згідно листа відповідача від 17.06.2025 вбачається, що в довідці АТ "Ощадбанк" зазначена лише одна адреса місця проживання.
Проте, паспортні дані позивачки  містять інформацію щодо місця проживання з 2005 по теперішній час за адресами, відмінними від адреси проживання, зазначеної у довідці Ощадбанку (а.с.25,16-17).  
Умовою звільнення громадянина від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до Порядку №1740, є, серед іншого те, що особа не набувала права власності на житло шляхом приватизації, що підтверджується даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. 
Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка (и), видана (і) органом приватизації за попереднім (и) місцем (ями) проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території).
Матеріали справи не містять такої довідки.
Посилання в апеляційній скарзі про те, що довідка про участь у приватизації                                    №ЕЛ-125967/118.40/0372-05/2025 від 30.04.2025 є достатнім документом на підтвердження невикористання права на приватизацію державного житлового фонду, є необґрунтованими та такими що не узгоджуються із наведеними вище висновками суду.
Крім того, в зазначеній вище довідці  вказано про те, що позивач значиться в списках на приватизацію за адресою місця проживання: АДРЕСА_2 .
Водночас, згідно даних паспорту позивача, встановлено, що остання з 24.03.2005 до 01.07.2007 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , з 18.11.2008 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .
При цьому, паспорт позивачу видано 22.01.2007, який не містить інших даних щодо зареєстрованих місць її проживання до 2005 року, а відтак не вбачається можливим встановити            її місце проживання до цієї дати.
Наявна в матеріалах справи копія інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №430352731               від 06.06.2025 (а.с.24) не містить відомостей з невід`ємної архівної складової частини вказаного Реєстру.
Відсутність відповідних записів у зазначеній вище копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не може однозначно свідчити про те, що позивач не брала участі у приватизації або не набувала права власності на нерухоме майно.
Доводи апеляційної скарги щодо не врахування судом заяви від 06.06. 2025 позивача до відповідача (додаток №3 до позовної заяви "8.1 Заява.pdf"), колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновків суду.
Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності  у відповідача підстав для формування подання про повернення позивачу сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна за встановлених обставин, а відтак, як наслідок, останнім обґрунтовано не вжито заходів щодо повернення помилково (надмірно) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування за придбання нерухомого майна.
Колегія суддів зазначає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах, відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Незважаючи на встановлений ч.2 ст.77 КАС України обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, позивач не звільняється від свого обов`язку, визначеного частиною 1 згаданої статті щодо доведення тих обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Наведене вище узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 25.06.2020 у справі №520/2261/19, від 21.06.2023 у справі №916/3027/21.
Обов`язок позивача доводити обставини, на які він посилається на обґрунтування своїх доводів, є ключовим аспектом принципу змагальності та рівності в судовому процесі.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права та правомірно відмовив у задоволенні вимог ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права неправильним.
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
З урахуванням вимог ст.139 КАС України, відсутні правові підстави для розподілу судових витрат у даній справі, а відтак і підстав для задоволення відповідних вимог скаржника. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2025 у справі                     №520/16591/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	А.О. Бегунц    Я.В. П`янова