ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2025 року                                                                                      Справа № 918/872/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
Головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Крейбух О.Г. ,  суддя Миханюк М.В. 
без участі представників сторін
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Костопільської міської ради на ухвалу Господарського суду Рівненської області, постановлену 30.10.2025 суддею Торчинюком  В.Г. у м. Рівне у справі № 918/872/25
за позовом Державної екологічної інспекції Поліського округу
до Костопільської міської ради
про стягнення заборгованості в сумі 4888086, 39 грн 

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 30.10.2025 відмовлено Костопільській  міській раді у поновленні строку для подання зустрічної позовної заяви у справі № 918/872/25; відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви Костопільської міської ради до Державної екологічної інспекції Поліського округу про визнання відсутнім права вимоги у справі № 918/872/25; зустрічну позовну заяву повернуто заявнику.
Не погодившись із вказаним процесуальним рішенням суду першої інстанції, Костопільська міська рада звернулася до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 30.10.2025  та передати справу № 918/872/25 до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Скаржник вважає, що незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухали полягає у тому, що суд першої інстанції належним чином не дослідив обставини, на які міська рада послалась в  обґрунтування необхідності поновлення строків на подання зустрічного позову. За доводами скаржника, наведені в заяві про поновлення строку обставини вказують на поважність причин його пропуску, та, відповідно, наявність підстав для поновлення останнього, чого не було враховано судом першої інстанції. Також вказує, що місцевим господарським судом не було враховано конкретні обставини пропуску строку на подання зустрічного позову, а саме, що матеріали справи є значними за обсягом та колом обставин, які підлягають встановленню, тоді як підготовка заперечень, з урахуванням необхідності пошуку та збору відповідних доказів, є тривалим процесом. Окрім того зазначає, що господарським судом безпідставно було розглянуто та залишено без задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку із залученням радою до участі у справі іншого представника. 
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Костопільської міської ради на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 30.10.2025 у справі № 918/872/25; постановлено  розглянути апеляційну скаргу відповідача без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
Від Державної екологічної інспекції Поліського округу на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач вважає, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку про те, що міська рада пропустила строк для подання зустрічного позову без поважних причин, а посилання скаржника на обставини, які стосуються суті спору, не можуть впливати на оцінку своєчасності процесуальних дій. Відповідно, оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам ГПК України, а відтак, апеляційна скарга не містить аргументів, які б спростовували законність та обґрунтованість ухвали у даній справі. 
Відповідно до ч. 2 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в п. п. 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В силу ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Клопотань про розгляд даної справи в судовому засіданні з викликом сторін до суду не надходило.
Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків. 
Як вбачається з матеріалів справи, Державна екологічна інспекція Поліського округу звернулася до Господарського суду Рівненської області з позовом  про стягнення з Костопільської міської ради заборгованості в сумі 4888086, 39 грн.
Звернення до суду з відповідним позовом інспекція обґрунтувала допущенням відповідачем  протиправної бездіяльності у вигляді нездійснення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних рубок на належній останньому території земель лісового фонду, що призвело до незаконного вирубування невстановленими особами дерев та спричинення шкоди лісу.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18.09.2025 прийнято позовну заяву Державної екологічної інспекції Поліського округу до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/872/25; призначено підготовче судове засідання на 21.10.2025. Вказану ухвалу надіслано до електронного кабінету Костопільської міської ради та отримано останньою 18.09.2025 о 18:40 год. 
Окрім того, вказаною ухвалою місцевий господарський суд встановив відповідачу 15-ти денний строк з дня отримання ухвали для подання відзиву на позов. Іідтак, останнім днем строку  для подання відзиву на позовну заяву, було 06.10.2025.
06.10.2025 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому міська рада позовні вимоги заперечила у частині вимог щодо останньої.
Ухвалою суду першої інстанції від 21.10.2025 закрито підготовче провадження у справі;  призначено справу до розгляду по суті.
28.10.2025 Костопільською міською радою сформовано у системі "Електронний суд"  зустрічну позовну заяву, в якій остання просила суд визнати відсутнім у Державної екологічної інспекції Поліського округу права вимоги відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу на суму 4888086, 39 грн, зазначеної у претензії № 91/11-12 від 29.11.2025.
В силу приписів ст. 180 ГПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам ст. ст. 162, 164, 172, 173 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам ст. ст. 162, 164, 172, 173 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.
Відповідно до ч. 8 ст. 165 ГПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
З огляду на вказане, судова колегія констатує факт звернення відповідача із зустрічним позовом поза межами встановленого законом строку.
Водночас, разом із зустрічною позовною заявою Костопільською міською радою було  заявлено клопотання про поновлення строку для подання зустрічної позовної заяви. 
Судова колегія відмічає, що конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Виходячи з норм ст. 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.
Тобто, реалізація конституційного права, зокрема на судовий захист, ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм ГПК.
Отже право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним. Подаючи зустрічну позовну заяву, заявник повинен дотримуватись вимог ГПК України щодо її подання.
Частиною 1 ст. 46 ГПК України визначено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.
Нормою п. 3 ч. 2 ст. 46 ГПК України передбачено, що відповідач має право подати зустрічний позов у строки,  встановлені цим Кодексом.
Як вже зазначено вище, частиною 8 ст. 165 ГПК України обумовлено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Так, з норми ч. 8 ст. 165 ГПК України прямо вбачається, що для подачі відзиву строк встановлює суд  в межах граничного строку - 15 днів з дня вручення ухвали.
Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ст. 113 ГПК України).
Частиною 1 ст. 116 ГПК України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Згідно зі ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Отже, право на подання зустрічного позову може бути реалізоване відповідачем виключно у строк, встановлений для подання відзиву на позов, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.
Подібну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.12.2019 у справі № 910/5172/19.
Обрахування строку на подання відзиву на позов починається відповідно для кожного учасника справи з наступного дня після дати отримання ним ухвали місцевого господарського суду про відкриття провадження у справі.
Як стверджується матеріалами справи та зазначено вище, ухвалу Господарського суду Рівненської області від 18.09.2025, якою було прийнято позовну заяву Державної екологічної інспекції Поліського округу до розгляду та відкрито провадження у даній справі, до електронного кабінету Костопільської міської ради було доставлено 18.09.2025 о 18:40 год. 
З урахуванням приписів ч. 6 ст. 242 ГПК України апеляційний суд вважає, що ухвала від 18.09.2025 вручена міській раді у робочий день, наступний за днем його відправлення, тобто 19.09.2025.
Отже, останнім днем для подання відзиву (з урахуванням вихідних днів) було 06.10.2025.
06.10.2025 відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги заперечив. 
Відповідно до ст. 119 ГПК України, суд  за заявою учасника справи  поновлює пропущений  процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша). Якщо інше не встановлено законом,  заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи (частина третя). Пропущений учасником процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за умови звернення учасника із заявою про поновлення такого строку, в якій він має навести причини пропуску строку, а суд оцінити наведені заявником причини на предмет їх поважності.
Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справи перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.
Процесуальний строк виступає одним з ключових елементів господарсько-процесуальної форми і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження господарського процесу у визначених ГПК України часових рамках.
Під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ГПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.
Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи, також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правостворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.
Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.
Питання щодо поновлення встановленого законом строку безпосередньо пов`язане з відповідним конкретним учасником справи, його процесуальним правом і обов`язком та спрямоване на реалізацією саме його суб`єктивних процесуальних прав (обов`язків).
Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на вчинення процесуальних дій перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими. 
У тому випадку, коли у встановлений законом строк учасник справи не може виконати певні процесуальні дії, оскільки саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації, у такого учасника виникає унормована законом можливість ініціювати поновлення процесуального строку у спосіб звернення до суду із заявою, в якій мають бути наведені причини пропуску строку; суд же лише має здійснити оцінку цих причин, наведених заявником, на предмет їх поважності. Інший підхід порушував би принципи диспозитивності та змагальності.
Апеляційний господарський суд встановив, що 28.10.2025, тобто після закінчення строку на подання відзиву, та, відповідно, зустрічного позову, міською радою було сформовано у системі "Електронний суд" зустрічну позовну заяву, у якій, серед іншого, остання просила суд визнати поважними причини пропуску строку на подання зустрічного позову та поновити зазначений строк.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на подання зустрічного позову Костопільська міська рада послалась на неможливість подання зустрічної позовної заяви у строк, оскільки у останньої були відсутні докази необхідні для подачі позову, при цьому, жодних інших аргументів поважності пропуску строків встановлених для подачі зустрічної позовної заяви міська рада не надала. 
Водночас, місцевим господарським судом доцільно акцентовано на тому, що у відзиві на первісний позов Костопільською міською радою не було зазначено про необхідність збирання доказів для подачі зустрічної позовної заяви, а також не наведено аргументів неможливості подачі (збирання) вказаних доказів у строки, встановлені ГПК України. 
Разом з тим суд зауважує, що як і з матеріалів зустрічної позовної, так і з доводів апеляційної скарги вбачається, що Костопільська міська рада почала здійснювати збирання необхідних доказів для подачі вказаної заяви лише 24.10.2025.
За результатами дослідження доводів міської ради, місцевий господарський суд дійшов висновку про неповажність причин пропуску строку на подання зустрічного позову, оскільки такі обставини суд визнав такими, що не є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення учасника справи та пов`язаними з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення зазначеної процесуальної дії. 
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх правомірними та додатково зазначає таке.
Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 756/11081/20).
Процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки  (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 640/3393/19).
Формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанні судового рішення та є порушенням статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28.10.1998 у справі "Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії", від 13.01.2000 у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії", від 08.03.2017 у справі "ТзОВ "Фріда" проти України").
Поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, відбувається за заявою заявника і суд має встановити наявність  об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки, в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк (постанова Верховного Суду від 21.12.2023 у справі № 910/12042/22).
Правові норми та судова практика мають застосовуватися таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні. Правова позиція щодо подання зустрічної позовної заяви із пропуском строку, встановленого для подання відзиву, є достатньою підставою для її повернення, є послідовною та викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постановах Верховного Суду від 04.03.2019 у справі № 920/342/17, від 04.04.2019 у справі № 918/361/18, від 29.07.2019 у справі № 925/872/18, від 18.09.2019 у справі № 910/16837/18, від 07.11.2019 у справі № 910/2892/19.
Окремо колегія суддів також наголошує, що повернення зустрічного позову в межах цієї справи не є перешкодою у доступі до правосуддя, адже учасник справи не позбавляється можливості подання такого позову як окремого на загальних підставах.
Як зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 30.08.2023 у справі № 752/2177/22 доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, № 19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).
Апеляційний господарський суд констатує, що доводи міської ради, якими остання  обґрунтовує причини пропуску строку для подання зустрічного позову, не містять посилань на обставини, які стали істотними перешкодами чи труднощами для вчинення відповідної процесуальної дії у встановлений судом строк.
Неналежна організація процесу зі своєчасного збирання доказів та подання зустрічного позову з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у відповідача для своєчасного подання зустрічного позову, за висновком суду, є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).
Враховуючи наведене вище за текстом цієї постанови у сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувана ухвала має бути залишена без змін.
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за її подання відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на міську раду.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Костопільської міської ради залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 30.10.2025 у справі № 918/872/25   залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
Справу № 918/872/25 повернути Господарському суду Рівненської області.

Головуючий  суддя                                                                      Тимошенко О.М. 

Суддя                                                                                              Крейбух О.Г.  

Суддя                                                                                              Миханюк М.В.