Справа № 456/6990/25
Провадження № 2-а/456/14/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року місто Стрий 

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Валовін Ю. В. ,
з участю секретаря Байко В.З.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа: інспектор Стрийського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області Гайдук Р. Р. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, 
ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА №6280335 від 04.12.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за порушення ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення у виді штрафу в сумі 510 гривень, провадження по вказаній справі про адміністративне правопорушення закрити.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що, в супереч ст. 283 КУпАП, в постанові серії ЕНА №6280335 від 04.12.2025 року не зазначено ні марки, ні моделі, ні номерного знаку транспортного засобу, яким керувала ОСОБА_1 , ні марки, ні моделі, ні номерного знаку транспортного засобу, якому ОСОБА_1 ніби то не надала переваги в русі. Також, не зазначено де саме на вул. Болехівській у м. Стрий мало місце не надання переваги іншому транспортному засобу. Вул. Болехівська у м. Стрий є досить довгою (що видно з самої назви вулиці), має декілька перехрестків та саме вона є головною по відношенню до інших вулиць. Не вказано, про наявність дорожньої розмітки чи дорожніх знаків на цій вулиці. Зі змісту постанови серії ЕНА №6280335 від 04.12.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 ставлять у провину порушення нею п. 16.11 ПДР України. У п. 16.11 ПДР України зазначено наступне: «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. У п. 1.10 ПДР України дано визначення терміну «Дати дорогу» - це вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.
В оскаржуваній постанові не має жодної згадки про те, що своїми діями ОСОБА_1 примусила інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість, тобто не має жодної згадки про порушення нею п. 16.11 ПДР України. Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Жодних доказів скоєного ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, працівниками поліції до оскаржуваної постанови не долучено. На місці оформлення постанови працівники поліції жодних доказів, в тому числі відео, на якому було би зафіксовано, скоєне ОСОБА_1 , правопорушення, надано не було.
Відповідач позов заперечив, 05.01.2026 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 04.12.2025 року інспектором відділу реагування патрульної поліції Стрийського РУП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Ростиславом Гайдуком була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6280335 за ч. 2 ст. 122 КУпАП на гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , так як той час зазначеним інспектором було встановлено, що 04.12.2025 о 19 год. 04 хв. у м. Стрий, по вул. Болехівська, водій керуючи т/3 «PEUGEOT 307» н.3. НОМЕР_1 по другорядній дорозі не надав переваги в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, чим порушив п. 16.11 ПДР України. Відповідач вимоги позову вважає необгрунтованими. Щодо не зазначення ні моделі, ні номерного знаку транспортному засобу, якому ОСОБА_1 ніби не надала переваги у русі, вказує, що в описі обставин, установлених під час розгляду справи, у даній постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зазначено сам факт вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до змісту порушеного пункту Правил дорожнього руху України відповідно до Постанови КМУ № 1306 від 10.10.2001.
Стосовно місця вчинення адміністративного правопорушення у даній постанові вказано «м. Стрий, вул. Болехівська», на якій було вчинено правопорушення, а конкретне місце вчинення відображається наявним відеозаписом із портативного відеореєстратора поліцейського, про що вказано у графі № 7, оскаржуваної постанови. Наявність дорожніх знаків та дорожньої розмітки підтверджуються фотозображенням із місця події та маршрутом руху, яким в той час рухалася ОСОБА_1 . Відповідно до вказаного порушеного пункту ПДР України зазначаю, що згідно п. 16.11. цих правил вказано, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого
Крім того, відповідач звертає увагу на те, що фіксація даного скоєного правопорушення фіксувалася старшим лейтенантом поліції Ростиславом Гайдуком портативним відеореєстратором № 136 відповідно до пункту 9 частини першої статті 31, статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» та відповідного до вимог «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису».
Зважаючи на наведене, відповідач стверджує, що постанова ЕНА № 6280335 від 04.12.2025 року про адміністративне правопорушення, яка є винесена відносно дій громадянки ОСОБА_1 є абсолютно та повністю законною і не підлягає скасуванню, оскільки вона порушила Правила дорожнього руху, а тому в її діях наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУПАП.
У відповіді на відзив, поданій суду 08.01.2026 представником позивача Доарме В. С., наголошено, що відповідач до відзиву не надав жодних доказів скоєного ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Так до свого заперечення представник відповідача додав відеофайл, про що зазначив у запереченні, а також зазначив дослівно "фіксація даного скоєного правопорушення фіксувалася старшим лейтенантом поліції Ростиславом Гайдуком портативним відеореєстратором". Однак, у доданому до заперечення відеофайлі міститься зображення спілкування між працівниками поліції та ОСОБА_1 , де на самому початку ОСОБА_1 заперечує факт скоєння нею будь-якого правопорушення і не має жодного епізоду (доказу) скоєного ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не має доказів того, як саме Ференц М.М. рухалась на автомобілі до її зупинки працівниками поліції, а відтак відсутні будь які докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. 
В судовому засіданні позивач позов підтримав просив постанову ЕНА № 6280335 від 04.12.2025 скасувати, представник відповідача Мартинов С. М. позовні вимоги заперечив з підстав викладених у відзиві, просив в задоволенні позову відмовити.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.
ОСОБА_1 , звернулася до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА №6280335 від 04.12.2025.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи, справу розподілено та негайно передано судді Валовін Ю.В.
Ухвалою від 15.012.2025 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
05.01.2026 відповідачем подано заперечення на позовну заяву. 08.012026 представник позивача скористався правом на надання відповіді на відзив, подавши його до суду 08.01.2026.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 13.01.2026 подав до суду заяву в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду.
Розгляд справи відбувся 03.02.2026, за участю представника позивача Доарме В. С. та представника відповідача Мартинова С. М. з винесенням, за результатами розгляду, вступної і резолютивної частини рішення. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.
Судом встановлено, що 04.12.2025 інспектор Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області Гайдук Р.Р. виніс постанову серії ЕНА №6280335 від 04.12.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за порушення ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а саме за вчинення ОСОБА_1 о 19 год. 04 хв. у м. Стрий, по вул. Болехівська, керуючи т/3 «PEUGEOT 307» Н.3. ВС481900, порушення п. 16.11 ПДР України, - не надання переваги в русі транспортному засобу що рухається по головній дорозі водієм що рухається по другорядній дорозі на перехресті не рівнозначних доріг.

Норми права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності,запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Перевіряючи юридичну та фактичну підстави, які покладені відповідачем як суб`єктом владних повноважень в основу спірного рішення - постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №6280335 від 04.12.2025, на відповідність вимогам частини 2 статті 2 КАС України, суд враховує таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (пункт 11 частина 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію»).
Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно п. 8.4.б Правил дорожнього руху, дорожні знаки поділяються на групи, зокрема знаки пріоритету, які встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.
Відповідно до п. 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху, знак пріоритету Дати дорогу зобов`язує водія дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.
Положеннями частини 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 
Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Тобто, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах стосовно оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На підтвердження правомірності постанови про накладення адміністративного стягнення представник відповідача в запереченнях зазначив, що факт вчинення правопорушення зафіксовано на відеозаписі з відеореєстратора старшого лейтенанта поліції Ростислава Гайдука (посилання на вказаний доказ зазначено в графі 7 постанови), до відзиву долучено вказаний відеозапис на DVD-R диску. Проте в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення не зазначено жодних посилань ні на факт проведення фото чи відеофіксації, ні на технічний засіб (відеореєстратор або нагрудну камеру патрульного), їх серію та номер, яким було зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення позивачкою. Поданий представником відповідача, в якості підтвердження факту вчинення правопорушення, та досліджений в судовому засіданні відеозапис, містить фіксацію факту спілкування працівника поліції безпосередньо з ОСОБА_1 , жодного факту вчинення правопорушення на ньому не зафіксовано. Більш того вказане відео не дає можливість ні встановити факт вчинення правопорушення ні навіть зрозуміти місце його вчинення та напрямок руху транспортного засобу. Додана до заперечення фототаблиця, а також схема, не містять транспортного засобу позивачки, тобто не дають можливості об`єктивно встановити факт руху ОСОБА_1 саме по даному відрізку дороги.
Інших доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови стороною відповідача не надано.
Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може достовірно свідчити про вчинення позивачкою адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Також, 26.04.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/855/17, адміністративне провадження №К/9901/18195/18 (ЄДРСРУ № 73700356) вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
За таких обставин відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та зокрема довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.
Отже, суд констатує відсутність належних, допустимих та достатніх доказів щодо правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Провадження в адміністративній справі про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП слід закрити, оскільки згідно статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.
Позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп. 
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, тому на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Львівській області необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 грн 60 коп. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 8-10, 134, 139, 242, 246, 250, 255, 286, 295 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа: інспектор Стрийського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області Гайдук Р. Р. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задоволити.
Скасувати постанову серії ЕНА №6280335 від 04.12.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за порушення ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення у виді штрафу в сумі 510 гривень, провадження по вказаній справі про адміністративне правопорушення закрити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Львівській області на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування витрат по оплаті судового збору в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області, ЄДРПОУ 40108833, юридична адреса: пл. Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: інспектор Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області Гайдук Ростислав Романович, адреса місця праці: вул. Коссака, 11, м. Стрий, Львівська область.
Повний текст рішення складено та підписано 06.02.2026.

Суддя      Юлія ВАЛОВІН