ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 676/6765/23
Провадження № 22-ц/820/2135/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 25 серпня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі – ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» зазначило, що 13 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі – ТОВ «Авентус Україна») і ОСОБА_1  укладено в електронній формі договір про надання споживчого кредиту №4768586 (далі – кредитний договір), за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» надало ОСОБА_1  кредит у розмірі 20 000 грн строком на 30 днів під 1,90% в день, а той, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за кредитом. На підставі договору факторингу №18.04/23-Ф від 18 квітня 2023 року ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачеві за плату право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором. Відповідач не виконав свої зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим на час переходу права вимоги до нового кредитора виникла заборгованість у розмірі 65 600 грн, яка складається з 20 000 грн суми кредиту та 45 600 грн суми процентів. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 повинен сплатити позивачу 785 грн 54 коп. інфляційних втрат (за січень, лютий (до 23 числа) 2022 року) і 226 грн 45 коп. 3% процентів річних (за період з 12 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року).
За таких обставин ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 65 600 грн заборгованості за кредитним договором, 785 грн 54 коп. інфляційних втрат, 226 грн 45 коп. 3% річних, а також 2 147 грн 20 коп. судового збору та 10 000 грн витрат на правову допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 25 серпня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» 66 611 грн 99 коп., із яких: 20 000 грн – тіло кредиту, 45 600 грн – сума процентів за користування кредитом, 785 грн 54 коп. – інфляційні втрати, 226 грн 45 коп. – 3% річних за прострочення виконання зобов`язання.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» 4 000 грн витрат на професійну правничу допомогу та 2 147 грн 20 коп. витрат зі сплати судового збору, а всього – 6 147 грн 20 коп.
Суд керувався тим, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» як нового кредитора слід стягнути неповернутий кредит (20 000 грн) і нараховані проценти за період з 13 вересня 2021 року до 11 січня 2022 року (45 600 грн). На час дії кредитного договору ОСОБА_1 не був військовослужбовцем, у зв`язку з чим позивач правомірно нарахував йому проценти за кредитом. Оскільки ОСОБА_1 прострочив виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, то він повинен сплатити ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» інфляційні втрати (785 грн 54 коп.) і проценти від простроченої суми (226 грн 45 коп.). У зв`язку з розглядом справи ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» понесло витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Однак із урахуванням принципу розумності та співмірності з  ОСОБА_1 на користь позивача слід присудити 4 000 грн цих витрат. Також відповідач повинен відшкодувати ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» 2 147 грн 20 коп. витрат зі сплати судового збору за подання позову.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього лише 20 000 грн і відмовити в решті вимог, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що з 2019 року ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а відповідно до частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон №2011-ХІІ) військовослужбовцям на період дії воєнного стану не нараховуються штрафні санкції та проценти за кредитними договорами. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи та не застосував правильно норми чинного законодавства та дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову в частині вимог про стягнення процентів, інфляційних втрат і 3% річних.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 375 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

13 вересня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» і ОСОБА_1  укладено в електронній формі кредитний договір, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу кредит на споживчі (особисті) потреби у розмірі 20 000 грн, а той, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором (пункти 1.1, 1.2, 1.3, 1.6 кредитного договору).
Пунктами 1.4, 1.5 кредитного договору визначено, що строк кредиту – 30 днів, процентна ставка – 1,90% у день.
Згідно з пунктами 2.1, 2.4 кредитного договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_1 або іншої платіжної карти, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим у день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за вказаними реквізитами.
Із пункту 3.1 кредитного договору слідує, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
За змістом пункту 4.3.1 кредитного договору сторони домовилися, що у випадку, якщо у споживача на дату на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пунктів 4.2.2-4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.
Як передбачено пунктом 6.1 кредитного договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів, крім випадку, визначеного в пункті 6.1.1 договору.
Відповідно до пункту 6.1.1 кредитного договору у разі направлення споживачем коштів з метою повернення в повному обсязі або частково заборгованості за кредитом, у тому числі але не виключно, достроково або при наявності прострочення, проценти за фактичний термін користування кредитом повинні бути сплачені до моменту такого повернення.
Того ж дня, тобто 13 вересня 2021 року, ТОВ «Авентус Україна» перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 20 000 грн.
ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим на день закінчення строку кредитування (11 січня 2022 року) виникла заборгованість у розмірі 65 600 грн, із яких 20 000 грн – неповернутий кредит і 45 600 грн – нараховані проценти.
18 квітня 2023 року ТОВ «Авентус Україна» і ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» уклали договір факторингу №18.04/23-Ф, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» за плату відступило позивачеві своє право грошової вимоги до боржників за цілим рядом договорів, у тому числі право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Із положень частини першої статті 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В силу статті  610 ЦК України що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За змістом статті 514 ЦК України слідує, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за кредитним договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
У зобов`язальних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. При цьому до нового кредитора переходять усі чинні права первісного кредитора. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором, у тому числі договору факторингу.
Зібрані докази вказують на те, що 13 вересня 2021 року ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1  уклали в електронній формі кредитний договір, на виконання якого ТОВ «Авентус Україна» перерахувало на картковий рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 20 000 грн, а той зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договором.
Після закінчення строку кредитування ОСОБА_1 не повернув грошові кошти та не сплатив проценти за користування ними.
У подальшому за договором факторингу ТОВ «Авентус Україна» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що  ОСОБА_1 не виконав обов`язків за кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» як нового кредитора слід стягнути 20 000 грн неповернутого кредиту та 45 600 грн нарахованих процентів у межах строку кредитування (з 13 вересня 2021 року до 11 січня 2022 року).
Водночас, оскільки ОСОБА_1 прострочив виконання зобов`язання за кредитним договором, то суд першої інстанції правомірно керувався тим, що він має нести цивільно-правову відповідальність, передбачену статтею 625 ЦК України, та сплатити ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» 785 грн 54 коп. інфляційних втрат (за січень, лютий (до 23 числа) 2022 року) та 226 грн 45 коп. процентів від простроченої суми (за період з 12 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року).
Суд першої інстанції правильно визначив розмір заборгованості за кредитним договором.
Доводи ОСОБА_1 про те, що він як військовослужбовець звільнений від сплати процентів за кредитом, інфляційних втрат і процентів від простроченої суми, не ґрунтуються на законі.
Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 14 Закону №2011-ХІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Указана норма не звільняла військовослужбовців від сплати інфляційних втрат і процентів від простроченої суми, передбачених статтею 625 ЦК України.
Із матеріалів справи слідує, що в період строку кредитування (з 13 вересня 2021 року до 11 січня 2022 року) ОСОБА_1 як військовослужбовець навчався у Військовому інституті телекомунікацій та інформації імені Героїв Крут. У цей час діяв особливий період (див. постанову Верховного Суду від 2 грудня 2019 року у справі №760/15915/16). Водночас у справі відсутні докази про те, що ОСОБА_1 був призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, чи брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, чи перебував безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів під час дії особливого періоду.
Відтак ОСОБА_2 не користується пільгами щодо сплати процентів за кредитом, інфляційних втрат і процентів від простроченої суми.
Суд першої інстанції з`ясував усі обставини справи, а його висновки відповідають цим обставинам. Також суд правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права є безпідставними.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 25 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді:        О.І. Ярмолюк

       Л.М. Грох

       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Олійник А.О.        
Доповідач – Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 27