ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

09 лютого 2026 року	Справа №160/25977/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в письмовому провадженні у м. Дніпрі адміністративну справу № 160/25977/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:

11.09.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зазначену в листі про розгляд звернення від 10.06.2025 № 26194-17709/С-01/8-0400/25 про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - безвісті відсутнього ОСОБА_2 з 19.02 2024, тобто через місяць з дати внесення відомостей про безвісно зниклу особу до Єдиного реєстру досудових розслідувань ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника - батька ОСОБА_2 ( безвісті відсутній ) з 19.02.2024 року, взяти за розрахунок розмір пенсії ОСОБА_2 на період лютого 2024 року, зробити перерахунок пенсії.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за результатом розгляду заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, право на яку виникає через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань з дня, що настає за днем смерті годувальника. Однак відповідач повідомив позивача про відмову в перерахунку пенсії, оскільки звернення за призначенням пенсії відбулося пізніше 12 місяців. Позивач вважає відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у перерахунку пенсії протиправною, такою, що прийнята з порушенням норм пенсійного законодавства. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.09.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/25977/25.
Розглядати справу вирішено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
19.09.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області отримало копію ухвали суду, проте не надало відзиву на позовну заяву.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив та зазначає наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджуєтеся свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18.08.2006 року.
ОСОБА_1 являється студенткою денної форми здобуття освіти 3 курсу Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара.
Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.01.2024 року за частиною 1 статті 115 КК України вбачається, що ОСОБА_2 зник безвісті. Дата внесення відомостей до ЄРДР 19.01.2024 року.
05.03.2024 року матір позивача через портал електронних послуг Пенсійного фонду України звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просила призначити неповнолітній доньці пенсію у разі втрати годувальника, до якої було додано, зокрема свідоцтво про народження дитини та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
04.04.2024 року ОСОБА_3 через портал електронних послуг Пенсійного фонду України звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просила надати письмове роз`яснення щодо призначення її неповнолітній дитині ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсії по втраті годувальника.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.05.2024 року ОСОБА_3 повідомлено, що зокрема витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, для вирішення питання припинення виплати пенсії її чоловіку. Після припинення виплати пенсії, вона може звернутись за призначенням пенсії в разі втрати годувальника на неповнолітню дитину.
Відповідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 03.03.2025 року вбачається, що ОСОБА_2 є особою, яка зникла безвісті за особливих обставин на території тимчасової окупації частини України, дата набуття статусу особи, зниклої безвісті за особливих обставин є 30.03.2024 року.
07.05.2025 року позивач через портал електронних послуг Пенсійного фонду України звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо обчислення пенсії.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.06.2025 року позивача зокрема повідомлено, що згідно особистої заяви від 17.03.2025 року, позивачу з 31.03.2024 призначено пенсію у разі втрати годувальника за померлого батька ОСОБА_2 , згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
09.05.2025 року позивач через портал електронних послуг Пенсійного фонду України звернулась зі скаргою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просила провести перевірку дій працівників, відповідальних за призначення пенсії та внести виправлення дати зникнення безвісті відповідно до наданих документів – 30.03.2024 року, перерахувати пенсію по втраті годувальника відповідно до розміру пенсії померлого станом на 01.03.2024 року, здійснити донарахування та виплату недоотриманих сум пенсії за період з 31.03.2024 року. 
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.06.2025 року на звернення, що надійшло через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з питання пенсійного забезпечення позивача серед іншого повідомлено, що заяву про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону №1058 позивачем подано 17.03.2025 року. Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань днем внесення інформації про безвісне зникнення ОСОБА_2 є 18.01.2024 року. З огляду на зазначене, оскільки після дня внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань про безвісне зникнення ОСОБА_2 минуло більше 12 місяців, позивачу пенсію у зв`язку з втратою годувальника призначено з дня звернення, тобто з 17.03.2025 року.
Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернулася до суду з цим позовом. 
Вирішуючи заявлені позовні вимоги по суті спору, суд враховує наступне.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено поняття пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до частиною 1 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції станом на момент подання первинної заяви про призначення пенсії 05.03.2024 року) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Як передбачено пунктом 2 частини 2 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними членами сім`ї вважаються: діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.
Згідно з частиною 1 статті 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.
У членів сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника виникає через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань або до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. 
Як передбачено частиною 1, 2 статті 4 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" (в редакції станом на момент подання первинної заяви про призначення пенсії 05.03.2024 року) особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.
Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом.
Згідно з частиною 4 статі 6 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.
Порядок подання та оформлення документів для призначення і перерахунку пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.
Відповідно до вимог пункту 2.3 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Також надаються такі документи, зокрема:
1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) особи, якій призначається пенсія (надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків), та померлого годувальника (надається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи);
2) свідоцтво про народження або документ, що посвідчує особу, зазначений у пункті 2.9 цього розділу, якій призначається пенсія;
3) документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником;
4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин;
5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;
6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів, закладів освіти за кордоном про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;
7) документи про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;
8) відомості про місце проживання.
Спір у даній справі виник з приводу відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника через місяць з дати внесення відомостей про безвісно зниклу особу до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Як вбачається з матеріалів справи, відомості про зникнення безвісті ОСОБА_2 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.01.2024 року.
05.03.2024 року ОСОБА_3 , як законний представник неповнолітньої на день звернення ОСОБА_1 через портал електронних послуг Пенсійного фонду України звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просила призначити пенсію у зв`язку з втратою годувальника, до якої було додано, зокрема свідоцтво про народження дитини та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Однак вказану заяву пенсійним органом по суті не було розглянуто, у зв`язку з наданням статусу «помилковий», оскільки знайдено двійника.
04.04.2024 року матір позивача через портал електронних послуг Пенсійного фонду України звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просила надати письмове роз`яснення щодо призначення її неповнолітній дитині ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсії по втраті годувальника.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.05.2024 року її повідомлено, що зокрема витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, для вирішення питання припинення виплати пенсії ОСОБА_2 . Після припинення виплати пенсії, вона може звернутись за призначенням пенсії в разі втрати годувальника на неповнолітню дитину.
З приводу цього суд зазначає, що відповідно наведених положень статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у членів сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника виникає через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань або до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.
Отже, право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника виникає через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань або до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.
В свою чергу, пункт 2.3 Порядку №22-1 містить посилання на необхідність надання для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника свідоцтва про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або інформацію з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.
Судом не приймаються до уваги посилання позивача на Постанову Правління Пенсійного фонду України від 26.12.2018 року №29-1, якою внесено зміни до вказаного пункту Порядку №22-1, оскільки Постановою Правління Пенсійного фонду України від 24.11.2022 року № 23-1 внесено зміни до пункту 2.3 , відповідно яких у підпункті 4 слова та цифри «витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що засвідчує факт внесення до цього реєстру інформації про безвісне зникнення особи, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, отримана в порядку, передбаченому статтею 15 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти» замінити словами «інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин».
Саме вказана редакція пункту 2.3 Порядку №22-1 була чинною як на момент виникнення спірних правовідносин, так на час розгляду справи судом та ухвалення рішення.
При цьому, суд враховує, що позивач має право на отримання пенсії по втраті годувальника через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань, витяг з якого було надано законним представником позивача 05.03.2024 та 04.04.2024 року.
Пенсійний орган, маючи у своєму розпорядженні всі документи, необхідні для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на неповнолітню дитину, зобов`язаний був здійснити відповідні дії без додаткового звернення позивача.
Водночас покладення обов`язку повторно звертатися із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника після припинення виплати пенсії годувальнику є безпідставним, оскільки право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника виникає через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань або до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин та не може ставитися у залежність від додаткових формальних дій зі сторони позивача та вимагати повторного звернення за призначенням пенсії.
В подальшому, 07.05.2025 року позивач через портал електронних послуг Пенсійного фонду України звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо обчислення пенсії.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.06.2025 року позивача зокрема повідомлено, що згідно особистої заяви від 17.03.2025 року, позивачу з 31.03.2024 призначено пенсію у разі втрати годувальника за померлого батька ОСОБА_2 , згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
09.05.2025 року позивач через портал електронних послуг Пенсійного фонду України звернулась зі скаргою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просила провести перевірку дій працівників, відповідальних за призначення пенсії та внести виправлення дати зникнення безвісті відповідно до наданих документів – 30.03.2024 року, перерахувати пенсію по втраті годувальника відповідно до розміру пенсії померлого станом на 01.03.2024 року, здійснити донарахування та виплату недоотриманих сум пенсії за період з 31.03.2024 року. 
Проте листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.06.2025 року на звернення, що надійшло через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з питання пенсійного забезпечення позивача серед іншого повідомлено, що заяву про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону №1058 позивачем подано 17.03.2025 року. Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань днем внесення інформації про безвісне зникнення ОСОБА_2 є 18.01.2024 року. З огляду на зазначене, оскільки після дня внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань про безвісне зникнення ОСОБА_2 минуло більше 12 місяців, позивачу пенсію у зв`язку з втратою годувальника призначено з дня звернення, тобто з 17.03.2025 року.
При цьому суд звертає увагу, що пенсійним органом надано дві письмові відповіді, які суперечать одна одній, тому судом враховується остання за датою відповідь відповідача, яка і оскаржується позивачем.
Також суд зазначає, що у даному випадку позивач звернулась із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника у межах строків, встановлених законодавством, з дотриманням вимог пункту 3 частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки як було встановлено судом, інформацію про безвісне зникнення ОСОБА_2 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.01.2024 року, а заяву про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подано 05.03.2024 року, в подальшому 04.04.2024 року, тобто в межах 12-місячного строку, встановленого законодавством для звернення з такою заявою. 
Враховуючи це, суд вважає, що заяву про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника було подано вчасно, а тому пенсія у зв`язку з втратою годувальника мала бути призначена через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто з 19.02.2024 року.
Відтак, протиправними є дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника, починаючи з 19.02.2024 року. 
Щодо обраного способу захисту порушеного права.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Разом з цим, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, вихід за межі позовних вимог можливий, але повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, на захист яких поданий позов.
При цьому, адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями. Зокрема, частиною 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 Кодексу адміністративного судочинства України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.
Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника, починаючи з 19.02.2024 року.
При цьому, позовна вимога про призначення пенсії не підлягає задоволенню судом, оскільки, як було встановлено судом, позивач отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника, отже така пенсія вже була їй призначена.
Також, суд враховує, що відповідно з частиною 1 статті 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.
Протоколом від 24.02.2024 року перерахунку пенсії ОСОБА_2 підтверджується розмір його пенсії з 01.03.2024 року у сумі 13 399,49 грн.
При перерахунку пенсії позивача розмір такої пенсії має становити 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Положеннями частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору, адже незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок протиправного рішення суб`єкта владних повноважень, і спір по суті вирішено на користь позивача. 
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач сплатила судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн., що документально підтверджується квитанцією від 04.09.2025 року.
Отже, судовий збір у розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. 
Керуючись статтями 2, 242-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, код ЄДРПОУ 21910427) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника, починаючи з 19.02.2024 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника, починаючи з 19.02.2024 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя С.І. Озерянська