ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року	Львів	Справа № 380/21208/24 пров. № А/857/52276/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого судді Кузьмича С. М.,
суддів Курильця А.Р., Мікули О.І., 
за участю секретаря Волчанського А.І.,
представника апелянта Процака В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року (постановлену головуючим – суддею Крутько О.В. у м. Львові) з питань визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі № 380/21208/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 адміністративний позов задовольнити частково. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені. Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні у розмірі 107761,06 грн. В задоволенні решти позовних вимог -відмовлено.
25.09.2025 Львівським окружним адміністративним судом виготовлено виконавчий лист у справі №380/21208/24
10.10.2025 представник відповідача подав клопотання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 у задоволенні клопотання представника відповідача про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку - відмовлено.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні представник позивача зазначив, що позивач не звертався у виконавчу службу, виконавче провадження не відкрито, а виконавчий лист №380/21208/24 від 25.09.2025 не перебуває на виконанні у ВДВС. 
Отже суд дійшов висновку, що відсутня необхідність визначити виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.
Також суд зазначив, що відповідач не надав обґрунтованого розрахунку виплачених сум на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 у справі №380/21208/24.
Окрім цього, суд виснував. що не підлягає задоволенню вимоги заяви зупинити виконання за виконавчим листом, заборонити приймати цей виконавчий лист до виконання, оскільки, примусове виконання виконавчого документа не проводиться.
Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційні скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №380/21208/24, виданий Львівським окружним адміністративним судом 25.09.2025 щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 сплатити на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні у розмірі 107 761,06 грн.
Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що зі змісту ст. 374 КАС України не вбачається необхідності наявності виконавчого провадження як обов`язкової передумови для порушення питання про визнання виконавчого листа (який виданий судом) таким, що не підлягає виконанню.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №380/21208/24, виданий Львівським окружним адміністративним судом 25.09.2025 щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 сплатити на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні у розмірі 107 761,06 грн.
Позивач, в судове засідання на виклик суду не з`явився, явку уповноваженої особи не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін, з наступних підстав.
Приписами ч.2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до ч.1 ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Згідно із ч. 1. 2 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених мiжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановленому законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
У відповідності до ч. 1 ст. 374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Частиною 2 ст. 374 КАС України визначено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Відтак, підставами для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням; 3) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його добровільним виконанням боржником чи іншою особою; 4) з інших причин.
Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
Зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, неможливістю виконання.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, як то видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили; виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання.
Матеріально-правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Таким чином, норми зазначеної статті встановлюють виключний перелік обставин, за наявності яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, а саме: видача виконавчого листа помилково; відсутність обов`язку боржника у зв`язку з його виконанням або з інших причин.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що факт виконання рішення суду встановлює державний виконавець в ході примусового виконання рішення відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, шляхом винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.
Окрім того, статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав закінчення виконавчого провадження, серед яких відсутня така підстава, як добровільне виконання рішення.
За такого правового регулювання судові рішення можуть бути виконані добровільно виключно до моменту відкриття виконавчого провадження. Закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням судового рішення свідчить про те, що судове рішення було виконане примусово.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 30.09.2020 по справі №819/523/16.
В судовому засіданні в суді першої інстанції представник позивача зазначив, та таке не спростовано під час апеляційного розгляду справи, що позивач не звертався у виконавчу службу, виконавче провадження не відкрито, а виконавчий лист №380/21208/24 від 25.09.2025 не перебуває на виконанні у ВДВС.
Відтак відсутня необхідність визначити виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.
Разом з цим, відповідач не надав обґрунтованого розрахунку виплачених сум на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 у справі №380/21208/24.
Ба більше, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що не підлягає задоволенню вимоги заяви зупинити виконання за виконавчим листом, заборонити приймати цей виконавчий лист до виконання, оскільки, примусове виконання виконавчого документа не проводиться.
Оскільки, заявником не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про помилковість видачі виконавчого документа чи добровільного його виконання у повному обсязі. Також судом не встановлено інших причин, які б давали суду правові підстави для визнання виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню.
А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності передбачених законодавством підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року з питань визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі № 380/21208/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 11 лютого 2026 року