КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2026 року № 320/2559/23
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Діски А. Б., розглянувши в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в місті Києві адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,
в с т а н о в и в:
Головне управління Державної податкової служби у м. Києві звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило суд стягнути на користь Головного управління Державної податкової служби у м. Києві з ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 30681,95 грн.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що за відповідачем обліковується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування та з військового збору. Відповідачу надсилалась податкова вимога, однак сума боргу залишилась несплаченою.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з не усуненням недоліків.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2023 року апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві задоволено, ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року скасовано, а справу №320/2559/23 направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Представником позивача подано заяву на виконання вимог ухвали від 19 червня 2023 року.
У зв`язку з звільненням судді, в провадженні якого перебувала справа №320/2559/23, остання передана на повторний автоматизований розподіл між суддями, за результатами якого для розгляду справи визначено суддю Діску А.Б.
Ухвалою судді Діски А. Б. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Цією ж ухвалою встановлено відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позов, доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Дана ухвала суду була направлена відповідачу рекомендованою кореспонденцією на адресу, зазначену в Єдиному демографічному реєстрі, де з 31.08.2000 зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , однак повернуто з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".
Станом на час розгляду справи відзив на позов до суду не надходив.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що відповідач перебуває на обліку в ГУ ДПС у м. Києві як платник податків.
Податковий борг відповідача з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі - 23601,50 грн. та з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 7080,45 грн. виник у зв`язку з несплатою податкового зобов`язання, самостійно визначеного відповідачем у поданій податковій декларації про майновий стан і доходи № 60185 від 26.04.2018.
На підтвердження наявності заборгованості за відповідачем Головним управлінням ДПС у м. Києві надано розрахунок податкової заборгованості та витяг з картки особового рахунку відповідача.
Податкова вимога надсилалась на податкову адресу відповідача, проте була повернута податковому органу, що підтверджується матеріалами справи.
Заборгованість відповідачем не була погашена, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд виходить з наступного.
Згідно зі ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах встановлених законом.
Відповідно до ст. 15 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.
Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України до обов`язків платника податків входить сплата належних сум податків і зборів у встановлені законами терміни.
Виконанням податкового обов`язку згідно з п. 38.1 ст. 38 ПК України є сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Як визначено п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Згідно із п. 54.1 ст. 54 ПК України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до п. 56.11 ст.56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем самостійно визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, в сумі 23601,50 грн. та з військового збору, в сумі 7080,45 грн. в поданій до контролюючого органу податковій декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік.
Доказів того, що позивачем було сплачено самостійно визначене грошове зобов`язання матеріали справи не містять.
Відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган фіскальної служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання податкового повідомлення-рішення.
Згідно з п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Сформована податкова вимога № 163130-17 від 04.09.2018 на суму заборгованості в розмірі 30681,95 грн. направлялась відповідачці на її податкову адресу, проте вручена не була, що підтверджується матеріалами справи.
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Пунктом 95.1 ст.95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно з п. 95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Як вбачається з розрахунку податкової заборгованості та витягу з інтегрованої картки платника, заборгованість відповідача залишається не сплаченою та складає у загальному розмірі 30681,95 грн. Доказів зворотнього відповідачем не подано, а судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача податкового боргу є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
в и р і ш и в:
Адміністративний позов Головного управління ДПС у м. Києві до ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) податковий борг у розмірі 30681,95 грн.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Діска А.Б.