27.01.26
22-ц/812/215/26

Провадження №22-ц/812/215/26
П О С Т А Н О В А 
Іменем України

27 січня 2026 року         м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого: Базовкіної Т.М.,
суддів: Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу №487/10030/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення, яке постановив Заводський районний суд міста Миколаєва під головуванням судді Темнікової Альони Олександрівни у приміщенні цього суду 28 жовтня 2025 року, повне судове рішення складено того ж дня, за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

у с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року Моторное (транспортного) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.
Позов мотивовано тим, що 17 листопада 2022 року в м. Миколаєві по вул. Генерала Карпенка (нова назва - Олекси Алмазова) відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю двох транспортних засобів: автомобіля марки Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки Ford Puma, державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 . Постановою Заводського районного суду міста Миколаєва від 30 грудня 2022 року у справі №487/3935/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП. Внаслідок зазначеної ДТП автомобіль потерпілої особи отримав механічні пошкодження. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, потерпіла особа звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) з повідомленням про ДТП та про виплату страхового відшкодування з долученням звіту експерта №086/11-22 від 05 грудня 2022 року про оцінку вартості (розміру) завданої шкоди та інших документів. Встановлення розміру матеріального збитку МТСБУ доручило ФОП ОСОБА_3 , яким у звіті №67/22 було визначено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику ТЗ Ford Puma, державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 82221 грн 41 коп. За виконання експертного дослідження по встановленню розміру відшкодування потерпілій особі на підставі рахунка №61 від 16 січня 2023 року та акту виконаних робіт МТСБУ виплатило ФОП ОСОБА_3 3733 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №822560 від 06 лютого 2023 року. Згідно заяви потерпілого, на підставі наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №3/2792 від 10 лютого 2023 року МТСБУ здійснило регламентну виплату на рахунок потерпілої особи в розмірі 71715 грн 71 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №822844 від 13 лютого 2023 року. 
Таким чином фактичні витрати МТСБУ з виплати потерпілому страхового відшкодування та витрати на встановлення розміру збитку по справі складають 75448 грн 71 коп. Враховуючи, що винуватцем ДТП визнано водія ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована, а також відсутня інформація про наявність у відповідача статусу особи, яка згідно з пунктом 13.1 статті 13 Закону №1961 звільнена від обов`язкового страхування, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу у розмірі 75448 грн 71 коп.
Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь вищевказану суму матеріальної шкоди в порядку регресу та 3028 грн судового збору. 
Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 28 жовтня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України матеріальну шкоду в порядку регресу у розмірі 71715 грн 71 коп., 3733 грн за виконання експертного дослідження (оцінки) та 3028 грн судового збору. 
Рішення суд умотивував тим, що законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі, потерпілій у ДТП, саме - в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 
Суд, установивши, що позивач виплатив на користь особи, потерпілої від ДТП, яка сталася з вини відповідача 17 листопада 2022 року, 71715 грн. 71 грн. в рахунок вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобілю, на підтвердження чого позивач надав наказ МТСБУ №3/2792 від 10 лютого 2023 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих; довідку №1 від 09 лютого 2023 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та платіжну інструкцію №822844 від 13 лютого 2023 року, тоді як відповідач, який свою цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу не застрахував, належних та допустимих доказів на спростування виплаченої позивачем суми страхового відшкодування чи її зменшення не надав, задовольнив позов в повному обсязі. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що рішення суду в частині стягнення суми відшкодування є необ`єктивним, просить в цій частині його скасувати та ухвалити нове, яким визначити суму відшкодування 19310 грн. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не прийняв до уваги, що обстеження автомобіля проводилось у його відсутність, без врахування його пояснень і зауважень щодо пошкоджень і механізму їхнього утворення. Крім того, судом проігноровано його зауваження щодо вартості запчастини, які завищені та не співпадають з встановленими цінами на ринку. ОСОБА_1 наголошує також, що судом не взяв до уваги його матеріальний стан, оскільки майно його та його дружини постраждало внаслідок обстрілів агресором. 
За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Колегія суддів не взяла до уваги поданий відповідачем ОСОБА_1 через канцелярію суду 26 січня 2026 року акт спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 21 березня 2024 року в Акціонерному товаристві «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект», від 03 червня 2024 року з таких підстав.
Відповідно до частини 1-3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Порядок подання доказів в суді визначений статтею 83 ЦПК України.
Так, відповідно до частини 3, 4 статті 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Згідно із частинами 8 та 9 статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
Частиною 10 статті 83 ЦПК України передбачено, що докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.
Подана 26 січня 2026 року через канцелярію апеляційного суду заява із долученим до неї актом розслідування не містить клопотання про долучення цього нового доказу до справ, обґрунтування причин неподання цього акту до суду першої інстанції разом із відзивом на позовну заяву, а також доказу направлення цього акту позивачу у справі.
За такого та виходячи з наведених вимог процесуального закону відсутні підстави для прийняття до розгляду вказаного вище акту розслідування нещасного випадку на виробництві.
З урахуванням вказаних вимог закону, ціни позову у цій справі, її розглянуто без виклику учасників справи.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Рішення суду першої інстанції відповідає таким вимогам закону. 
Як вбачається з матеріалів справи, 17 листопада 2022 року о 15 годині 20 хвилин в місті Миколаєві на вул. Генерала Карпенка (нова назва - Олекси Алмазова), 20/3 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак « НОМЕР_1 », яким керував ОСОБА_1 , та марки «Ford Puma», державний номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням водія ОСОБА_2 (а.с. 8-11).
Постановою Заводського районного суду міста Миколаєва від 30 грудня 2022 року у справі №487/3935/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення (а.с. 12-14).
21 листопада 2022 року ОСОБА_2 звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яке було зареєстровано 28 листопада 2022 року за №46519 (а.с. 15-18).
06 грудня 2022 року ФОП ОСОБА_4 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №582/20 від 07 липня 2020 року, свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів №347 від 27 лютого 2002 року) на замовлення ОСОБА_2 провів оцінку з метою визначення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ford» моделі «Puma», номерний знак « НОМЕР_2 », внаслідок його пошкодження під час ДТП, що сталася 17 листопада 2022 року. За результатами проведеної оцінки складений звіт №086/11-22 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди завданої власнику автомобіля «Ford» моделі «Puma», номерний знак « НОМЕР_2 », відповідно до якого:
- вартість відновлювального ремонту автомобіля в результаті його пошкодження під час ДТП, що сталася 17 листопада 2022 року, з включенням в розрахунок ПДВ на складові та лакофарбові матеріали, складає 82227 гривень 43 копійки;
- вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ в результаті його пошкодження під час ДТП, що сталася 17 листопада 2022 року, складає 82227 гривень 43 копійки;
- вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля в результаті його пошкодження під час ДТП, що сталася 17 листопада 2022 року, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає 82227 гривень 43 копійки.
08 грудня 2022 року ОСОБА_2 звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 17 листопада 2022 року, яку зареєстровано 14 грудня 2022 року за №49661.
Згідно висновку за звітом №67-22 ФОП ОСОБА_3 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №116/22 від 18 лютого 2022 року) щодо оцінки майна з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП власникові автомобілю, проведеної на замовлення МТСБУ (згідно доручення №88278), вартість матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові автомобіля «Ford» моделі «Puma», номерний знак « НОМЕР_2 , на дату ДТП - 17 листопада 2022 року, становить 107193 гривні 40 копійок (з урахуванням ПДВ у вартості запчастинах), вартість відновлювального ремонту становить 82221 грн. 41 коп (а.с. 23-36).
Згідно з протоколом технічного огляду КТЗ від 12 грудня 2022 року, складеного ФОП ОСОБА_3 до висновку за звітом №67-22, встановлено наступні пошкодження автомобіля «Ford» моделі «Puma», номерний знак НОМЕР_2 : бампер задній - розлом; обтічник бамперу заднього - розлом; кріплення ліве бамперу заднього - розлом; кріплення нижнє ліве бамперу заднього - розлом; спойлер бамперу заднього - розлом; датчик задній лівий зовнішньої системи паркування - розлом; поперечна балка бамперу заднього - деформація, заломи; протитуманний ліхтар лівий задній - розбито; накладка з колісної арки лівої задньої - розлом; кришка ліхтаря зовнішнього лівого - розлом; решітка випуску газу ліва - розлом; кришка багажника - деформована; панель задня - деформована, заломи; підкрилок лівий задній - розлом; фільтр вугільний - розлом (а.с. 38-39).
Відповідно до ремонтної калькуляції №67-22, складеної ФОП ОСОБА_3 до висновку за звітом №67-22, загальна вартість запчастин, необхідних для проведення відновлювального ремонту автомобіля «Ford» моделі «Puma», номерний знак НОМЕР_2 , складає 63034,23 гривень; загальна сума вартості робіт складає 6240,00 гривень; загальна сума фарбування складає 12947,18 гривень, що в сумі відповідає вартості ремонту на суму 82221,41 гривень (а.с. 44-48).
За виконання експертного дослідження по встановленню розміру відшкодування потерпілій особі на підставі рахунка №61 від 16 січня 2023 року та акту виконаних робіт МТСБУ виплатило ФОП ОСОБА_3 3733 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №822560 від 06 лютого 2023 року (а.с. 56-60). 
Згідно заяви потерпілого на підставі наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №3/2792 від 10 лютого 2023 року МТСБУ здійснило регламентну виплату на рахунок  ОСОБА_2 в розмірі 71715 грн 71 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №822844 від 13 лютого 2023 року (а.с. 61-63). 
Таким чином фактичні витрати МТСБУ з виплати потерпілій  ОСОБА_2  страхового відшкодування та витрати на встановлення розміру збитку по справі складають 75448 грн 71 коп. 
Згідно з витягом з сайту Моторного (транспортного) страхового бюро України щодо перевірки чинності полісу внутрішнього страхування поліс на транспортний засіб з державним номерним знаком « НОМЕР_1 » станом на 17 листопада 2022 року не знайдено. Крім того поліс за VIN № НОМЕР_3 станом на 17 листопада 2022 року не знайдено (а.с. 64, 65).
МТСБУ на адресу ОСОБА_1 було направлено досудове повідомлення на суму 75448,71 гривень за вих. №88278 від 28 серпня 2024 року, проте ОСОБА_1 добровільно зазначену у вимозі суму не погасив, надіслав заяву із запереченнями своєї провини у ДТП та визначеної експертом вартості відновлювального ремонту (а.с. 70, 71).
МТСБУ у цій справі просило про стягнення із ОСОБА_1 як винуватця дорожньо-транспортної пригоди, чия цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу не була застрахована, розмір регламентної виплати, яку позивач в силу покладених на нього законом зобов`язань перерахував на користь потерпілої особи - ОСОБА_2 ..
Суд першої інстанції позов задовольнив, погодившись із його доводами.
Колегія суддів підтримує такий висновок суду першої інстанції, враховуюче такі міркування. 
Загальні підстави та особливості відшкодування шкоди передбачені статтями 1166, 1167, 1187 ЦК України, у тому числі завданої джерелом підвищеної небезпеки.
Статтею 1166 ЦК України визначено, зокрема, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з пунктом 1 частини першої статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Отже, особа, якій заподіяно шкоду, зокрема внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у випадках, визначених законом, має право на її відшкодування. Захист цього права фізичних та юридичних осіб у разі настання страхових випадків, передбачених договором страхування або законом, забезпечує цивільно-правовий інститут страхування.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
За договором страхування, згідно з положеннями статті 979 ЦК України, одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (пункт 3 статті 980 ЦК України).
За положенням статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).
До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Законом України «Про страхування» встановлено види обов`язкового страхування, одним з яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкове страхування відповідальності).
Відносини у сфері обов`язкового страхування відповідальності на час виникнення спірних правовідносин (день, коли сталася ДТП за участі транспортних засобів, під керуванням ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - 17 листопада 2022 року) регулював Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Об`єктом обов`язкового страхування відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу згідно зі статтею 5 цього Закону.
Відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників.
Статтею 4 Закону № 1961-IV передбачено, що суб`єктами обов`язкового страхування відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України, потерпілі.
При цьому страхувальники за цим законом - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.
Страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України «Про страхування».
Отже, страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів спрямоване на захист матеріальних інтересів потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та на компенсацію шкоди, заподіяної їх життю та здоров`ю, а також завданих їм збитків, у тому числі за рахунок МТСБУ у випадках, передбачених Законом № 1961-IV.
Щодо статусу МТСБУ у системі страхування цивільної відповідальності.
МТСБУ є спеціальним суб`єктом у сфері страхування.
Як визначає стаття 39 Закону № 1961-IV, МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування відповідальності за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування відповідальності.
МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого статуту.
Згідно з підпунктом 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Закону № 1961-IV одним з основних завдань МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.
Для забезпечення виконання зобов`язань членів МТСБУ перед страхувальниками і потерпілими при ньому створюються централізовані страхові резервні фонди, зокрема фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах (фонд захисту потерпілих), призначений для здійснення розрахунків з потерпілими у випадках, передбачених цим Законом (підпункт 43.1.2 пункту 43.1 статті 43 Закону № 1961-IV).
Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з положеннями пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Так, МТСБУ відшкодовує шкоду у випадках, чітко передбачених положеннями Закону № 1961-IV, одним з яких є заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, що здійснюється за рахунок фонду захисту потерпілих.
Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 38 Закону № 1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частині першій статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина статті 82 ЦПК України).
На підтвердження того, що саме ОСОБА_1 є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17 листопада 2022 року та призвела до пошкодження автомобіля марки Ford Puma, державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , що стало підставою для здійснення на користь останньої регламентної виплати, позивач долучив до позовної заяви постанову Заводського районного суду міста Миколаєва від 30 грудня 2022 року у справі № 487/3935/22, а на підтвердження вартості відновлювального ремонту автомобілю потерпілої від ДТП особи, що стало підставою для визначення та виплати регламентної виплати останній в сумі 71715 грн. 17 коп., - висновок за звітом № 67-22 від 17 листопада 2022 року. Витрати на проведення позивачем вартості оплати проведення оцінки матеріального збитку, якого зазнала потерпіла особа, що становить 3733 грн., позивач долучив рахунок № 61 від 16 січня 2023 року та платіжну інструкцію № 822560 від 06 лютого 2023 року.
За такого у справі, яка розглядається, належними та допустимими доказами, які не спростовані відповідачем у належний процесуальний спосіб, доведено, що позивач - МТСБУ, який є спеціальним суб`єктом у сфері страхування, виконавши покладений на нього законом обов`язок з виплати потерпілій особі регламентної виплати, має право на отримання в порядку регресу її відшкодування, а також на підставі статті 22 ЦК України понесених необхідних витрат у зв`язку із такою виплатою у вигляді оплати вартості оцінки пошкодженого майна.
Тому апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість та доведеність позовних вимог у справі, яка розглядається, в повному обсязі.
Колегія суддів відхиляє аргументи апеляційної скарги.
Так, посилання відповідача на те, що оцінка вартості відновлювального ремонту автомобілю, власником якого є ОСОБА_2 , відбулася за його відсутності та без врахування його заперечень щодо механізму утворення пошкоджень та причин ДТП, спростовуються його заявою до МТСБУ (а.с. 71-73), в якій він підтвердив, що був запрошений на огляд автомобілю експертом, був присутнім при такому огляді, висував свої зауваження, але не погодився із результатами огляду, тому від підпису відмовився. Щодо заперечень щодо механізму утворення пошкоджень транспортного засобу та причин ДТП, то ці обставини були предметом дослідження при розгляді справи про адміністративне правопорушення і викладені судом у постанові у справі № 487/3935/22 та є обов`язковими для суду при розгляді цієї справи відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги заперечення відповідача щодо розрахунку вартості відновлювального ремонту, наданого позивачем.
Так, на підтвердження суми відновлювального ремонту позивач надав висновок за звітом №67-22 за результатами оцінки транспортного засобу потерпілої, проведеної ФОП ОСОБА_3 , який є суб`єктом оціночної діяльності (а.с. 23-36). Цей звіт відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Оцінка вартості відновлювального ремонту автомобілю потерпілої проведено відповідно до положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).
Відповідно до пункту 8.5.3 вказаної Методики визначення необхідних ремонтних операцій, а також трудомісткості ремонту приймається на підставі нормативних документів виробника КТЗ або розроблених на замовлення (за участю) виробника КТЗ. У разі відсутності даних виробника про застосування конкретних ремонтних операцій слід керуватися вимогами державних стандартів України, галузевих стандартів України та міжнародних стандартів, галузевих стандартів і технічних умов СРСР та УРСР, інших нормативних документів, чинних в Україні. Рішення про заміну складових частин КТЗ приймається у разі неможливості їх відновлення відповідно до технічних вимог або в разі економічної недоцільності їх відновлення (ремонту).
На спростування вартості відновлювального ремонту автомобілю потерпілої, яку визначив позивач, ОСОБА_1 подав до суду рахунок № 6 від 20 січня 2025 року, складений фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (а.с. 128), в якому міститься перелік 12 запасних частин (складових), біля назви 11 з них є позначка «б/у», їх вартість, загальна сума - 19310 грн., в межах якої відповідач в апеляційній скарзі просить задовольнити позов.
Натомість такий доказ не є належним та допустимим, оскільки вказана вище Методика не передбачає використання при ремонті автомобілю складових (деталей), які були у використанні. До того ж, наданий рахунок не включає вартість будь-яких робіт з виконання ремонту транспортного засобу та інших матеріалів.
Отже, правильність та достовірність зазначених позивачем витрат на відшкодування завданої потерпілій особі шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідач не спростував. 
При ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції повно та всебічно встановив обставини справи, правильно застосувавши норми матеріального права та процесуального закону, надав їм правову оцінку, а тому ухвалив законне та обґрунтоване рішення, колегія суддів відповідно до статті 375 ЦПК України не вбачає підстав для його скасування.
Щодо посилання відповідача на неврахуванням судом першої інстанції його матеріального стану.
Відповідно до частини 4 статті 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення.
У цивільному процесі діє принцип диспозитивності, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 ЦПК України).
ОСОБА_1 на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами, відзиву на позовну заяву не подавав, будь-яких доводів щодо свого матеріального становища суду не викладав, доказів скрутного матеріального становища не долучав. Тому у суду першої інстанції не було будь-яких підстав для застосування положень частини 4 статті 1193 ЦК України.
За такого у справі, яка переглядається, суд першої інстанції повно та всебічно встановив обставини справи на підставі наявних у справі доказів, які були їм оцінені відповідно до положень статті 89 ЦПК України, правильно визначився із змістом спірних правовідносин, надавши їм відповідну правову оцінку на підставі норм матеріального права, з дотриманням вимог процесуального закону, а тому ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Тому колегія суддів на підставі статті 275 ЦПК України не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частин 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються, зокрема, із судового збору. 
В силу частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції залишено без змін, у колегії суддів немає підстав для зміни проведеного судом першої інстанції розподілу судових витрат, які в цій справі покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 367-369, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 28 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий       Т.М. Базовкіна

Судді:        Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

____________________________________
Повна постанова складена 27 січня 2026 року