ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
02068, м. Київ, вул. Кошиця, 5-А
справа № 753/19445/25
провадження № 2/753/12132/25
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді    КАЛІУШКА Ф.А.,
при секретарі     ВОЛОДЬКО С.С.,
за участю сторін    не з`явилися

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:
У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитними договорами №8466904 у розмірі 21 320,00 грн.; №5145658 у розмірі 11 400,00 грн.; та договором позики №73763146 у розмірі 15 815,00 грн. Загальний розмір заборгованості 48 535,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.09.2024 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №73763146, відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику суму грошових коштів у розмірі 5 000,00 грн. строком на 30 днів, а позичальник зобов`язався повернути суму грошових коштів та сплатити проценти від суми позики.
10.11.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №8466904, відповідно до умов якого товариство надало споживачу кредит у розмірі 10 000,00 грн. строком на 360 днів, а споживач зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.
29.11.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №5145658, відповідно до умов якого товариство надало клієнту кредит у розмірі 3 000,00 грн. строком на 360 днів, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.
В подальшому, між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (27.03.2025), ТОВ «Авентус Україна» (25.06.2025), ТОВ «Лінеура Україна (16.07.2025) було укладено договори факторингу №27/03/25, №25062025/1, №16072025, за умовами яких ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами №8466904, №5145658 та договором позики №73763146.
Враховуючи, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання щодо повернення коштів за вищевказаними договорами, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до нього, останнє просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за: 
- кредитним договором №8466904 у розмірі 21 320,00 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 8 000,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 8 320,00 грн. та заборгованості за пенею, штрафами у розмірі 5 000,00 грн.;
- кредитним договором №5145658 у розмірі 11 400,00 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 3 000,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 6 900,00 грн. та заборгованості за штрафами у розмірі 1 500,00 грн.;
- договором позики №73763146 у розмірі 15 815,00 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 5 000,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 1 500,00 грн. та заборгованості за пенею у розмірі 9 315,00 грн.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.10.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судове засідання.
В судове засідання, яке відбулося 04.12.2025, представник позивача не з`явився, при цьому, в прохальній частині позовної зави вказав здійснювати розгляд справи без його участі.
В судові засідання, які відбулися 13.11.2025, 04.12.2025, відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Окрім того, про розгляд даної справи повідомлялась представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Любимова Аліна Олегівна, яка також в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомляла.
Таким чином, відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд даної справи, не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, заперечень чи клопотань з процесуальних питань.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд зобов`язаний відкласти судовий розгляд справи в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.
Частиною 3 ст. 223 ЦПК України також визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.
Суд бере до уваги, що відповідач був належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи, а враховуючи строки розгляду справи, визнає за можливе проводити судовий розгляд справи у відсутності сторони відповідача, який був належним чином повідомленим про день та час судового засідання.
Що стосується позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами №8466904 від 10.11.2024 та №5145658 від 29.11.2024, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що 10.11.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №8466904, за умовами якого товариство надало споживачу кредит у гривні у розмірі 10 000,00 грн. строком на 360 днів. Відповідно до пп. 1.5., 1.5.1 за користування кредитом товариством нараховуються проценти за стандартною процентною ставкою 1,00% в день та застосовується у межах строку кредитування. Кошти кредиту надаються товариством в безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 (п. 2.1. договору). Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку кредитування (п. 9.2. договору). 
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір №8466904 разом з додатком №1 до кредитного договору №8466904 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» були підписані відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С2510». Окрім того, відповідачем був підписаний паспорт споживчого кредиту шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «ММ5374».
Згідно інформаційної довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 27.06.2025, 10.11.2024 о 05:27 год. було проведено транзакцію №562161624, якою на маску картки клієнта за № НОМЕР_1 успішно перераховано суму коштів у розмірі 10 000,00 грн.
Таким чином, наведене вище свідчить про те, що ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за умовами кредитного договору №8466904 від 10.11.2024 виконало належним чином. 
Доказів того, що банківська платіжна картка за № НОМЕР_1 не належить відповідачу та доказів того, що на неї 10.11.2024 не було перераховано суму кредитних коштів у розмірі 10 000,00 грн., останнім суду надано не було.
25.06.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №25062025/1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №8466904, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу №25062025/1 від 25.06.2025.
29.11.2024 ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №5145658, за умовами якого товариство надало клієнту фінансовий кредит у розмірі 3 000,00 грн. строком на 360 днів. Відповідно до пп. 1.4., 1.4.1 за користування кредитом товариством нараховуються проценти за стандартною процентною ставкою 1,00% в день та застосовується у межах строку кредитування. Кошти кредиту надаються товариством в безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 (п. 2.1. договору). Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІКС Товариства/зазначений в цьому договорі. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис клієнта на договорі та вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору (п. 9.7.1. договору).
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір №5145658 разом з додатком №1 до кредитного договору №5145658 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» були підписані відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «37359». Окрім того, відповідачем був підписаний паспорт споживчого кредиту шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «30765».
Згідно інформаційної довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 18.07.2025, 29.11.2024 о 21:21:09 год. було проведено транзакцію №580789580, якою на маску картки клієнта за НОМЕР_1 успішно перераховано суму коштів у розмірі 3 000,00 грн.
Таким чином, наведене вище свідчить про те, що ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за умовами кредитного договору №5145658 від 29.11.2024 виконало належним чином. 
Доказів того, що банківська платіжна картка за № НОМЕР_1 не належить відповідачу та доказів того, що на неї 29.11.2024 не було перераховано суму кредитних коштів у розмірі 3 000,00 грн., останнім суду надано не було, як і не заявлено відповідних клопотань з процесуальних питань задля підтвердження або спростування належності йому даної картки.
16.07.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №16072025, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №5145658, що підтверджується витягом з реєстру боржників №2 до договору факторингу №16072025 від 16.07.2025.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом стст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (стст. 205, 207 ЦК України).
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 та від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом чч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За нормою ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З матеріалів справи вбачається, що кредитні договори №8466904, №5145658, були підписані відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С2510», «37359».
Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. 
Варто зазначити, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна та пароля до особистого кабінету, вищевказані кредитні договори між первісними кредиторами та відповідачем не були б укладеними.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20), від 2 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20.
За нормами чч. 3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як було зазначено вище, у відповідності до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною першою статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо сплати кредитних коштів за умовами кредитних договорів №8466904, №5145658 не виконував, у зв`язку із чим за ним утворилась заборгованість, суд дійшов висновку про те, що вимоги кредитора про стягнення заборгованості в частині суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 8 000,00 грн. та сумою заборгованості за відсотками у розмірі 8 320,00 грн. за кредитним договором №8466904; про стягнення заборгованості в частині суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 3 000,00 грн. та сумою заборгованості за відсотками у розмірі 6 900,00 грн. за кредитним договором №5145658 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Що стосується договору позики №73763146 від 11.09.2024, слід зазначити наступне.
Судом встановлено, що 11.09.2024 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №73763146, відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику суму грошових коштів у розмірі 5 000,00 грн. строком на 30 днів, тобто до 10.10.2024, з фіксованою процентною ставкою - 1% в день, яка діє протягом строку договору.
14.10.2024 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №13314190 до договору позики №73763146 від 11.09.2024, якою сторони продовжили строк кредитування на 30 днів, тобто до 13.11.2024.
14.11.2024 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №13541912 до договору позики №73763146 від 11.09.2024, якою сторони продовжили строк кредитування на 30 днів, тобто до 14.12.2024.
28.11.2024 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №13639894 до договору позики №73763146 від 11.09.2024, якою сторони продовжили строк кредитування на 14 днів, тобто до 28.12.2024.
Таким чином, з урахуванням вищевказаних додаткових угод, договір позики №73763146 від 11.09.2024 був укладений на 104 дні.
27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27/03/25, за умовами якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №73763146, що підтверджується витягом з реєстру боржників №4.
З розрахунку заборгованості за договором позики №73763146 від 11.09.2024 вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 становить 15 815 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 5 000,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 1 500,00 грн. та заборгованості за пенею у розмірі 9 315,00 грн. 
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Договір позики №73763146 від 11.09.2024 разом з Додатком №1 до договору позики підписаний позичальником ОСОБА_1 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «27868».
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.
Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо сплати кредитних коштів за умовами договору позики №73763146 не виконував, у зв`язку із чим за ним утворилась заборгованість, суд дійшов висновку про те, що вимоги кредитора про стягнення заборгованості в частині суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 5 000,00 грн. та сумою заборгованості за відсотками у розмірі 1 500,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
В частині заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача штрафів, пені за кредитним договором №8466904 у розмірі 5 000,00 грн., кредитним договором №5145658 у розмірі 1 500,00 та договором позики 73763146 у розмірі 9 315,00 грн. суд відмовляє, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Пеня за кредитним договором це штрафна санкція у вигляді неустойки, яка регулюється як Цивільним кодексом України (ЦК України), так і відповідними законами та нараховується у вигляді відсотків від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.
Разом з тим, 17.03.2022 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-1X від 15 березня 2022 р. Його положення стосується питань, зокрема кредитування. А саме, цим Законом було внесено зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України та доповнено його пунктом 18, що встановлює нові правила звільнення позичальника від відповідальності в разі прострочення виконання ним своїх зобов`язань.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відтак, у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором.
Таким чином, з урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись стст. 3, 11, 13, 15, 16, 525, 526, 530, 549, 614, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, стст. 141, 274-279, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014) заборгованість за: - кредитним договором №8466904 у розмірі 16 320,00 грн., з яких: 8 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 320,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; - кредитним договором №5145658 у розмірі 9 900,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 900,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; - договором позики №73763146 у розмірі 6 500,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також судовий збір у розмірі 2 041,48 грн.
В іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ:   КАЛІУШКО Ф.А.