Справа № 560/20241/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

30 січня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку. В обґрунтування позову зазначає, що станом на день видання наказу про виключення його зі списків особового складу відповідачем не був проведений повний розрахунок. Фактично остаточний розрахунок відповідач здійснив 06.11.2025, проте виплату середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок не провів. 
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. 
У відзиві відповідач позов не визнає. Зазначає, що оскільки при виплаті позивачу коштів, належних при звільненні, був відсутній спір, підстави для застосування до спірних правовідносин положень про виплату середнього заробітку відсутні. 
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке. 
ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.07.2025 №175 позивача з 16.07.2025 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. 
При звільненні ОСОБА_1 не було виплачено частину належних йому коштів. 
У подальшому військова частина НОМЕР_1 06.11.2025 виплатила позивачу 61181,39 грн. заборгованості по компенсації за речове майно, що вбачається з наданих суду письмових доказів. 
Згідно із статтею 116 КЗпП України (в редакції чинній на момент звільнення позивача) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. 
З 19.07.2022 набрав чинності Закон України від 01.07.2022 № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яким викладено в новій редакції норму статті 117 КЗпП України, а саме встановлено обмеження, згідно з яким виплата працівникові його середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку здійснюється не більш як за шість місяців. Зміни у ст.116 та 117 КЗпП України підкреслюють намір законодавця не допустити випадків, за яких порушення прав працівника на своєчасний розрахунок при звільненні триває впродовж значного періоду часу. З урахуванням цих змін працівник повинен бути зацікавленим у швидкому ініціюванні та вирішенні спору, оскільки зволікання з тих чи інших причин у зверненні до суду не даватиме підстави в подальшому претендувати на виплату суми середнього заробітку за весь період, впродовж якого триває порушення його права на своєчасне отримання грошового забезпечення. 
З огляду на дату проведення остаточного розрахунку з позивачем, до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма статті 117 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин». 
Як встановлено зі змісту письмових доказів, позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини з 16.07.2025, отже у цей день з ним повинен був бути проведений остаточний розрахунок, тоді як 17.07.2025 є днем початку періоду невиплати. 
Нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача слід обчислювати починаючи з 17.07.2025 з урахуванням обмеження періоду виплати шістьма місяцями. Оскільки повний розрахунок з позивачем проведений 06.11.2025, середній заробіток слід обчислювати за період з 17.07.2025 по 05.11.2025. 
Сума середнього заробітку розраховується згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" (середньоденна заробітна плата * 112/кількість днів затримки розрахунку). 
Судом встановлено, що згідно з карткою особового рахунку військовослужбовця середньоденне грошове забезпечення позивача складає 1458,19 грн. (травень 2025 – 44474,76 грн. + червень 2025 - 44474,76 грн. = 88949,52 грн. /61 день). 
Відтак, розмір виплати за період затримки остаточного розрахунку згідно з Порядком № 100 складає 163317,28 грн. (1458,19 грн. х 112 дні). 
Також встановлено, що після звільнення позивачу було виплачено 61181,39 грн. заборгованості, що вбачається з виписки банку. 
Відповідно до діючої практики Верховного Суду суд може зменшити розмір компенсації за несвоєчасний розрахунок виходячи з принципів співмірності та пропорційності відносно суми фактичної виплати заборгованості а також з урахуванням інших суттєвих обставин, що впливали на проведення виплати. 
Враховуючи зазначене, а також те, що виплата заборгованості проводилась відповідачем самостійно без звернення позивача до суду, суд вважає співмірною суму виплати за період затримки остаточного розрахунку 61181,39 грн. 
Оскільки відповідач не спростував право позивача на отримання коштів за час затримки розрахунку при звільненні, позов підлягає задоволенню частково. 
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити частково. 
Визнати протиправною невиплату військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. 
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні/компенсацію за несвоєчасний розрахунок в сумі 61181,39 грн. (з вирішенням питання утримання податків, зборів та інших обов`язкових платежів відповідно до вимог закону).
У задоволенні решти вимог позову - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 30 січня 2026 року

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) 	
Відповідач:	Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ) 	

Головуючий суддя 		І.С. Козачок