ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65119, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"02" січня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/3720/25	

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи:

за позовом: Концерну "Військторгсервіс" (03151, місто Київ, вулиця Молодогвардійська, будинок 28-А) в особі Південного регіонального управління Концерну "Військторгсервіс" (65012, Одеська обл., м. Одеса, пров. Штабний, 1)
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Житнік Олени Василівни ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 190 082,71 грн
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог.
10.09.2025 Концерн "Військторгсервіс" в особі Південного регіонального управління Концерну "Військторгсервіс" звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Житнік Олени Василівни, в якій просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості (послуги за договором № ВКС-1461 з надання послуг по розміщенню транспортних засобів від 15.01.2024) у розмірі 190 082,71 грн, яка складається з основної заборгованості (прострочення оплати послуг по розміщенню транспортних засобів) у розмірі 136 980 грн, штрафу 50 % у розмірі 33 120 грн, інфляційних втрат у розмірі 16 112,58 грн, 3% річних у розмірі 3 870,13 грн, а також судові витрати.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.09.2025 позовну заяву Концерну "Військторгсервіс" в особі Південного регіонального управління Концерну "Військторгсервіс" за вх.№3816/25 від 10.09.2025 залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у сумі 2 422,40 грн.
17.09.2025 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, згідно якої останній, на виконання вимог вищевказаної ухвали суду, зазначені недоліки усунув, надавши платіжну інструкцію № 1080 від 17.09.2025 на суму 2 422,40 грн в якості підтвердження сплати судового збору.
З огляду на наведене, ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.09.2025 було відкрито провадження у справі №916/3720/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.
Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.
Ухвала суду від 22.09.2025 була надіслана позивачу до електронного кабінету 22.09.2025 о 20:00, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного документу (а.с.58), а також надіслана на юридичну адресу відповідача, втім, поштове повідомлення повернулося до суду неврученим через відсутність адресата за вказаною адресою, про що свідчить наявна в матеріалах справи поштова довідка (а.с.63-65).
Водночас, ухвалою суду від 26.09.2025 позовну заяву Концерну "Військторгсервіс" в особі Південного регіонального управління Концерну "Військторгсервіс" за вх.№3816/25 від 10.09.2025 залишено без руху та встановлено позивачу строк п`ять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у сумі 2 422,40 грн.
30.09.2025 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, згідно якої останній, на виконання вимог вищевказаної ухвали суду, зазначені недоліки усунув.
Враховуючи усунення позивачем недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.10.2025 продовжено розгляд справи №916/3720/25.
Ухвала суду від 06.10.2025 була надіслана позивачу до електронного кабінету 07.10.2025 о 22:10, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного документу (а.с.74), а також надіслана на юридичну адресу відповідача та вручена останній 13.10.2025, про що свідчить поштове повідомлення, наявне в матеріалах справи (а.с.75).
Згідно з ч.5, 7 ст.252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від сторін до суду не надходило.
Водночас, суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Зі змісту ст. 165 ГПК України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.
Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.
Згідно положень ст.248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Враховуючи необхідність забезпечення доступу до правосуддя, гарантованого державою та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в умовах воєнного стану, суд вважає за можливе розглянути дану справу в межах розумного строку.

3. Позиція учасників справи.
3.1. Доводи Концерну "Військторгсервіс" в особі Південного регіонального управління Концерну "Військторгсервіс".
15 січня 2024 року між Концерном «Військторгсервіс», в особі філії «Південна» Концерну «Військторгсервіс» (Виконавець) та Фізичною особою-підприємцем Житнік Оленою Василівною (Власник транспортних засобів), було укладено договір з надання послуг по розміщенню транспортних засобів № ВКС-1461, відповідно до умов якого Виконавець надає Власнику транспортних засобів послуги з розташування його транспортних засобів на спеціально визначеній для цієї мети відкритій території за адресою: м.Одеса, пров.4-ий Житомирський, 21-а, а Власник транспортних засобів зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги згідно з умовами цього договору та протоколом узгодження цін, вказаних у додатку № 1, який є невід`ємною частиною цього договору. 
Вказаний договір набув чинності з 01 січня 2024 року і діяв до 31 грудня 2024 року.
Як зазначає позивач, ним були надані послуги за договором належним чином, що підтверджується наступними актами надання послуг: акт надання послуг № 197 від 31 січня 2024 р.; акт надання послуг № 372 від 29 лютого 2024 р.; акт надання послуг № 918 від 31 березня 2024 р.; акт надання послуг № 1164 від 30 квітня 2024 р.; акт надання послуг №1572 від 31 травня 2024 р. (не завізовані відповідачем, направлялися разом з претензією); акт надання послуг № 2142 від 30 червня 2024 р.; акт надання послуг № 2636 від 31 липня 2024 р.; акт надання послуг № 3089 від 31 серпня 2024 р.; акт надання послуг № 3378 від 30 вересня 2024 р.; акт надання послуг № 3953 від 31 жовтня 2024 р.; акт надання послуг №4311 від 30 листопада 2024 р.; акт надання послуг № 4725 від 31 грудня 2024 р. (були завізовані відповідачем).
Натомість, позивач зазначає, що в порушення умов договору розміщення транспортних засобів відповідачем систематично не сплачувалася плата за надані послуги, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, яка наразі становить 136 980 грн за період з 01.01.2024 до 31.12.2024, що підтверджується актами надання послуг; оборотно - сальдовою відомістю про надання послуг (картка рахунку 3771); актами звіряння про надання послуг.
З огляду на наведене позивачем на адресу відповідача було направлено претензію від 23.09.2024 про необхідність візування актів наданих послуг за договором № 1461 від 15.01.2024 за попередній період та необхідність погашення заборгованості разом з актами звіряння, у відповідь на яку відповідач підписав та повернув акти наданих послуг. Однак, інші вимоги, викладені у претензії відповідачем, було проігноровано.
З огляду на порушення відповідачем умов договору у частині повної та своєчасної оплати наданих послуг позивачем на підставі п.4.4 договору було нараховано штраф за порушення строків оплати понад 20 календарних днів в розмірі 50% від суми заборгованості, який за період з 01.01.2024 до 31.12.2024 (фактично липень-грудень 2024 року) становить 33 120 грн.
Крім того, позивач просить суд на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 16 112,58 грн за період 01.10.2024 - 31.07.2025, а також 3% річних у розмірі 3 870,13 грн за період 01.10.2024 - 09.09.2025.

4. Фактичні обставини, встановлені судом.
15.01.2024 між Концерном «Військторгсервіс» в особі філії «Південна» Концерну «Військторгсервіс» (Виконавець) та Фізичною особою-підприємцем Житнік Оленою Василівною (Власник транспортних засобів), було укладено договір з надання послуг по розміщенню транспортних засобів № ВКС-1461 (а.с.11-12), відповідно до п.1.1 якого виконавець надає власнику транспортних засобів послуги з розташування його транспортних засобів на спеціально визначеній для цієї мети відкритій території, а власник транспортних засобів зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги по розміщенню транспортних засобів згідно з умовами цього договору та «Протоколом узгоджених цін» вказаних в додатку №1 (додається), який є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до п.2.1 договору власник транспортних засобів зобов`язується, зокрема: оплачувати надання послуг по розміщенню транспортних засобів та інші платежі, передбачені умовами даного договору вчасно і в повному обсязі (п.2.1.2. договору); в термін 2-ох робочих днів з дня отримання акту виконаних робіт (наданих послуг), що вказані в п. 3.2. цього договору направити виконавцю підписаний акт, або мотивовану відмову від його приймання. у разі не повернення оформленого акту виконаних робіт (наданих послуг) у вказаний термін, послуги вважаються прийнятими власником транспортних засобів і підлягають оплаті в повному обсязі (п.2.1.8. договору).
Згідно з п.3.1. договору послуги, зазначені в п.1.1. цього договору, власник транспортних засобів зобов`язується оплатити виконавцю в строки та на умовах, передбачених цим договором на підставі наданого виконавцем рахунку.
Пунктом 3.2. договору передбачено, що власник транспортних засобів щомісяця сплачує в період з 20 по 25 число поточного місяця платіж, за наступний місяць надання послуг на підставі виставлених виконавцем рахунків, шляхом перерахування відповідної суми, на розрахунковий рахунок виконавця.
Згідно з п.3.3. договору власник транспортних засобів самостійно одержує від виконавця оформлений рахунок та акт виконаних робіт.
Відповідно до п.3.4. договору вартість розташування транспортних засобів на визначеній території, що вказана в розділі 1 цього договору, визначається на підставі планової калькуляції вартості надання послуг з розташування транспортних засобів на поточний рік та за домовленістю сторін відповідно до розмірів транспортних засобів з урахуванням технологічних проходів та проїздів.
Вартість послуг по цьому договору може бути переглянута у разі зміни тарифів, рівня цін на енергоносії, заробітної плати та інших випадках передбачених чинним законодавством, що збільшує витрати виконавця. зміна розміру плати оформляється додатковою угодою сторін (п.3.5. договору).
Відповідно до п.4.4. договору за порушення строків оплати понад 20 календарних днів з власника транспортних засобів стягується на користь виконавця штраф в розмірі 50% від суми заборгованості.
Пунктом 4.6. договору встановлено, що виконавець та власник транспортних засобів прийшли до згоди, що даний договір не являється договором зберігання транспортного засобу та не має його ознак. Виконавець несе відповідальність за пошкодження чи втрату транспортних засобів власника транспортних засобів. Підстав для відшкодування збитків понесених власником транспортних засобів, у вищезазначених випадках, у виконавця не виникає.
Цей договір набуває чинності з 01 січня 2024 року і діє до « 31» грудня 2024 року (п.7.1. договору).
Додатком №1 до договору від 15.01.2024 є Протокол узгодження цін, яким, погоджена, зокрема, кількість транспорту - 9 одиниць, та загальна вартість послуг в місяць - 11 790 грн з ПДВ (а.с.12 зі звороту).
01.08.2024 сторонами було укладено додаткову угоду №1 (а.с.13), у якій сторони домовились викласти договір №ВКС-1461 від 15.01.2024 з надання послуг по розміщенню транспортних засобів в частині узгодження ціни у наступній редакції: кількість транспорту - 8 одиниць, загальна вартість послуг в місяць - 10 890 грн з ПДВ.
23.09.2024 позивачем було направлено на адресу відповідача претензію щодо сплати заборгованості у розмірі 115 200 грн (а.с.14-16), до якої також були додані акт звіряння взаємних розрахунків за 2024 рік, акти надання послуг за період січень-жовтень 2024 року, а також копія договору №ВКС-1461 від 15.01.2024 з додатком №1.
В матеріалах справи наявні наступні акти надання послуг: акт надання послуг № 197 від 31 січня 2024 р.; акт надання послуг № 372 від 29 лютого 2024 р.; акт надання послуг №918 від 31 березня 2024 р.; акт надання послуг № 1164 від 30 квітня 2024 р.; акт надання послуг №1572 від 31 травня 2024 р. (кожен на суму 11 790 грн), які підписані та скріплені печаткою з боку позивача (виконавця) (а.с.17-19).
Позивачем також надані суду акт надання послуг № 2142 від 30 червня 2024 р. на суму 11 790 грн; акт надання послуг № 2636 від 31 липня 2024 р. на суму 11 790 грн; а також акт надання послуг № 3089 від 31 серпня 2024 р.; акт надання послуг № 3378 від 30 вересня 2024 р.; акт надання послуг № 3953 від 31 жовтня 2024 р.; акт надання послуг №4311 від 30 листопада 2024 р.; акт надання послуг №4725 від 31 грудня 2024 р. (кожен на суму 10 890 грн), які підписані з боку обох сторін та скріплені печаткою позивача (виконавця) (а.с.19-22).
Позивачем надано суду акт звіряння (а.с.24) та картку рахунку відповідача №3771 за 1.01.2024-04.08.2025 (а.с.23), з яких вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем за укладеним договором становить 136 980 грн за січень-грудень 2024 року. За вказаний період відповідачем не проводилися оплати за договором.

5. Позиція суду.
5.1. Щодо позовної вимоги стосовно стягнення з відповідача основного боргу у сумі 136 980 грн.
У статті 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина 1). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2).
За змістом положень статей 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За загальними умовами виконання зобов`язання, що містяться у статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1).
Як встановлено судом, 15.01.2024 між Концерном «Військторгсервіс» в особі філії «Південна» Концерну «Військторгсервіс» (Виконавець) та Фізичною особою-підприємцем Житнік Оленою Василівною (Власник транспортних засобів), було укладено договір з надання послуг по розміщенню транспортних засобів № ВКС-1461 (а.с.11-12), відповідно до п.1.1 якого виконавець надає власнику транспортних засобів послуги з розташування його транспортних засобів на спеціально визначеній для цієї мети відкритій території, а власник транспортних засобів зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги по розміщенню транспортних засобів згідно з умовами цього договору та «Протоколом узгоджених цін» вказаних в додатку №1 (додається), який є невід`ємною частиною цього договору.
Надаючи оцінку правовій природі укладеного між сторонами договору, суд зауважує, що останній фактично є договором про надання послуг.
Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина 1). Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (частина 2).
Згідно з частиною 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Як встановлено судом, згідно з «Протоколом узгоджених цін», вказаних в додатку №1, загальна вартість послуг в місяць становила 11 790 грн з ПДВ (а.с.12 зі звороту).
У подальшому, 01.08.2024 сторонами було укладено додаткову угоду №1 (а.с.13), у якій сторони домовились, що загальна вартість послуг в місяць становить 10 890 грн з ПДВ.
Пунктом 3.2. договору передбачено, що власник транспортних засобів щомісяця сплачує в період з 20 по 25 число поточного місяця платіж, за наступний місяць надання послуг на підставі виставлених виконавцем рахунків, шляхом перерахування відповідної суми, на розрахунковий рахунок виконавця.
Згідно з п.3.3. договору власник транспортних засобів самостійно одержує від виконавця оформлений рахунок та акт виконаних робіт.
Як встановлено судом, сторонами були підписані наступні акти наданні послуг: акт надання послуг № 2142 від 30 червня 2024 р. на суму 11 790 грн; акт надання послуг № 2636 від 31 липня 2024 р. на суму 11 790 грн; а також акт надання послуг № 3089 від 31 серпня 2024 р.; акт надання послуг № 3378 від 30 вересня 2024 р.; акт надання послуг № 3953 від 31 жовтня 2024 р.; акт надання послуг №4311 від 30 листопада 2024 р.; акт надання послуг №4725 від 31 грудня 2024 р. (кожен на суму 10 890 грн) (а.с.19-22). Крім того, в матеріалах справи наявні акти надання послуг, підписані з боку позивача: акт надання послуг № 197 від 31 січня 2024 р.; акт надання послуг № 372 від 29 лютого 2024 р.; акт надання послуг №918 від 31 березня 2024 р.; акт надання послуг № 1164 від 30 квітня 2024 р.; акт надання послуг №1572 від 31 травня 2024 р. (кожен на суму 11 790 грн) (а.с.17-19).
Таким чином, загальна вартість послуг, надана позивачем за договором № ВКС-1461 від 15.01.2024, становить 136 980 грн.
Натомість, доказів сплати заборгованості у сумі 136 980 грн матеріали справи не містять.
Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Враховуючи підтвердження матеріалами справи обставини виконання позивачем зобов`язань за договором, з огляду на те, що належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості, відповідач, згідно приписів ст.74,76-77 ГПК України, не надав, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 136 980 грн.

5.2. Щодо позовної вимоги стосовно стягнення з відповідача штрафу 50 % у розмірі 33 120 грн, інфляційних втрат у розмірі 16 112,58 грн, 3% річних у розмірі 3 870,13 грн суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1, 2 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Як вже було зазначено судом, відповідальність за невиконання грошового зобов`язання за договором у вигляді штрафу передбачена пунктом 4.4 договору, яким встановлено, що за порушення строків оплати понад 20 календарних днів з власника транспортних засобів стягується на користь виконавця штраф в розмірі 50% від суми заборгованості.
Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи встановлення судом обставини невиконання відповідачем грошового зобов`язання, суд зазначає про правомірність та обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача штрафу, 3% річних та інфляційних втрат.
Перевіривши наведений позивачем у позовній заяві розрахунок штрафу у сумі 33 120 грн, суд вказує про правильність.
Поряд з цим, суд також зауважує, за ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.
Відтак, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Оцінюючи можливість зменшення суми штрафу, суд враховує, що позивачем доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання останньому збитків в результаті дій відповідача, не надано.
Поряд з цим, суд також вважає за необхідне відзначити, що зменшення судом розміру неустойки свідчить про те, що зменшення судом розміру стягуваного штрафу є проявом обмеження відповідальності боржника, та жодним чином не є звільненням його від відповідальності.
З урахуванням викладеного у сукупності, враховуючи дискреційність наданих суду повноважень щодо зменшення розміру штрафних санкцій, виходячи з необхідності дотримання балансу інтересів обох сторін, в умовах воєнного стану, введеного за наслідком збройної агресії Росії проти України, суд вважає справедливим, доцільним, обґрунтованим, таким, що цілком відповідає принципу верховенства права висновок щодо необхідності зменшення розміру штрафу до 20 000 грн.
На думку суду, стягнення з відповідача такої суми штрафу компенсує негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем строків сплати боргу, стягнення ж з відповідача пені у повному обсязі не є співмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання. Суд враховує, що чинним законодавством не врегульований граничний розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно із приписами ст.86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому, суд також бере до уваги, що штраф не є основною заборгованістю і, відповідно, при зменшенні його розміру кредитор не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому становищі, з урахуванням також заявлення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив його помилковість через неврахування позивачем приписів п.3.2 договору, а саме, здійснення нарахування 3% річних та інфляційних втрат на заборгованість у загальній сумі 136 980 грн, починаючи з 01.10.2024, тоді як станом на 01.10.2024 заборгованість становила 115 200 грн (за період січень-жовтень 2024 р. включно), з 26.10.2024 - 126 090 грн (з урахуванням заборгованості за листопад 2024 р.), а з 26.11.2024 - 136 980 грн (за період січень-грудень 2024 р.).
З огляду на наведене, за допомогою системи "Ліга закон" судом було зроблено власний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат у межах заявленого позивачем періоду (з 01.10.2024 до 31.07.2025), згідно з яким сума 3% річних становить 3 797,84 грн, інфляційних втрат - 15 070,90 грн.

Розрахунок 3% річних
Період прострочення грошового зобов`язання:	Кількість днів у періоді	Сума	
з 01/10/2024 до 25/10/2024 115 200,00 x 3 % x 25 : 366 : 100	25	236,07 грн.	
з 26/10/2024 до 25/11/2024 126 090,00 x 3 % x 31 : 366 : 100	31	320,39 грн.	
з 26/11/2024 до 31/12/2024 136 980,00 x 3 % x 36 : 366 : 100	36	404,20 грн.	
з 01/01/2025 до 09/09/2025 136 980,00 x 3 % x 252 : 365 : 100	252	2837,17 грн.	

Розрахунок інфляційних втрат
Період 1 (01/10/2024 - 25/10/2024)
IIc (101,80 : 100) = 1.01800000
Інфляційне збільшення:
115 200,00 x 1.01800000 - 115 200,00 = 2 073,60 грн.
Період 2 (26/10/2024 - 25/11/2024)
IIc (101,90 : 100) = 1.01900000
Інфляційне збільшення:
126 090,00 x 1.01900000 - 126 090,00 = 2 395,71 грн.
Період 3 (26/11/2024 - 31/07/2025)
IIc (101,40 : 100) (101,20 : 100) (100,80 : 100) (101,50 : 100) (100,70 : 100) (101,30 : 100) (100,80 : 100) (99,80 : 100) = 1.07739519
Інфляційне збільшення:
136 980,00 x 1.07739519 - 136 980,00 = 10 601,59 грн.

Таким чином, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача 3% річних у сумі 3 797,84 грн та інфляційних втрат у сумі 15 070,90 грн.
Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторони пропорційно без врахування зменшення судом розміру штрафу з власної ініціативи.

Керуючись ст. 129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Житнік Олени Василівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Концерну "Військторгсервіс" (03151, місто Київ, вулиця Молодогвардійська, будинок 28-А, код ЄДРПОУ 33689922) в особі Південного регіонального управління Концерну "Військторгсервіс" (65012, Одеська обл., м. Одеса, пров. Штабний, 1, код ЄДРПОУ 35123222) основну заборгованість у розмірі 136 980 /сто тридцять шість тисяч дев`ятсот вісімдесят/ грн, штраф у розмірі 20 000 /двадцять тисяч/ грн, інфляційні втрати у розмірі 15 070 /п`ятнадцять тисяч сімдесят/ грн 90 коп., 3% річних у розмірі 3 797 /три тисячі сімсот дев`яносто сім/ грн 84 коп., судовий збір у сумі 2 408 /дві тисячі чотириста вісім/ грн 20 коп.
3. У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст. 256 ГПК України.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.М. Щавинська